Nejvyšší komorník nad stříbrem
Nejvyšší komorník nad stříbrem (případně nejvyšší komorník nad stříbry nebo také nejvyšší komoří nad stříbrem, případně nejvyšší komoří nad stříbry, také nejvyšší stříbrník; německy Oberstsilberkämmerer) byl dvorský úřad, který měl na starosti evidenci stříbrného nádobí a také jeho časté inventury. Postupně se vyvinul ve spíše čestný úřad.
České království
Od roku 1743 byl úřad v Českém království dědičně v rodě hrabat z Uhlfeldu[1] a od roku 1796 dědičně v rodě knížat a starohrabat ze Salm-Reifferscheidtu. V roce 1836 během korunovační hostiny Ferdinanda V. Dobrotivého podal novému králi po umytí rukou ručník.[2]
- Mikuláš Popel z Lobkowicz († 1599, z chlumecké linie, majitel Nových Hradů)[3] – český nebo císařský?
- 1642–1644 Maxmilián Valentin z Martinic (1612 – 20. 12. 1677 Praha)
- ...
- 1723 neobsazen, při korunovaci Karla VI. ho nahradil císařský komorník nad stříbry Bedřich Vavřinec Cavriani (1687–1745)[4]
- ...
- 1743 (12. 5.)[5] – 1769 (31. 12.) Antonín Corfitz z Ulfeldu (15. 6. 1699 Brašov – 31. 12. 1769 Vídeň), dědičný,[6][5] ultimus familiae
- při korunovaci Marie Terezie v roce 1743
- 1770–1771 (7. 7.) Rudolf Chotek z Chotkova a Vojnína (24. 3. 1707[7] nebo 24. 1. 1708[7] – 7. 7. 1771 Vídeň), dědičný[7]
- ...
- (1791) neobsazen – při korunovaci Leopolda II.
- 1790[8] nebo 1796–1802 František Václav ze Salm-Reifferscheidt-Hainspachu[8] (6. 1. 1747 – 28. 6. 1802)
- 1802–1842 František Vincenc ze Salm-Reifferscheidt-Hainspachu (18. 9. 1774 – 11. 7. 1842)
- při korunovaci Ferdinanda V. v roce 1836
- 1842–1847 Jan František Václav ze Salm-Reifferscheidt-Hainspachu (7. 4. 1780 – 3. 4. 1847)
- 1847–1887 nebo 1891[8] František Josef ze Salm-Reifferscheidt-Hainspachu (1819–1887 nebo 1891[8])
Císařský nejvyšší komoří nad stříbrem
- ?–? Ondřej z Gloyachu († 1573),[9] nejvyšší dvorní komorník nad stříbrem císaře Ferdinanda I.
- ...
- ?–? Baltazar Kryštof Thanrädl[10][pozn. 1]
- ...
- 1594–? Adam mladší z Valdštejna (1569 / 8. 6. 1570 – 24. 8. 1638 Praha)[11]
- 1600–? Kryštof Harant z Polžic a Bezdružic (1564 Klenová – 21. 6. 1621 Praha), nejvyšší stříbrník v císařově osobní komoře[12]; možná byl v této době nejvyšším stolníkem;[13] český nebo císařský?
- 1600–? Heřman Czernin z Chudenic (24. 7. 1576 Nedrahovice – 7. 3. 1651 Petrohrad nebo Praha), stříbrník v císařově osobní komoře,[12] nejvyšší komoří nad stříbrem (Silberkämmerer)[13] – český nebo císařský?
- ...
- ?–? Hans Gottfried z Herzenkrafftu[14] († 25. 8. 1625 Štýrský Hradec)[15][pozn. 2]
- ?–? Jiří Arnošt z Herbersteinu († po 4. 2. 1634)[16]
- ?–? Jan Antonín z Rottalu[17][chybí lepší zdroj] (1605 – 4. (21.?) 12. 1674 Vídeň), říšský hrabě (1641)
- ...
- ?–? František Arnošt z Mollartu († mezi 21. 2. a 13. 3. 1669),[18] také nejvyšší císařský kuchmistr,[18]
- ?–? Arnošt Petr Ludvík z Mollartu (22. 8. 1642 (?) – 5. 12. 1686),[18] také nejvyšší císařský kuchmistr[18]
- ...
- ?–? Bedřich Vavřinec (Friedrich Lorenz) Cavriani (11. 8. 1687 Vídeň – 8. 2. 1745 Vídeň)
- při korunovaci Karla VI. na českého krále v roce 1723 prostřel ve Vladislavském sále panovníkovu tabuli[19]
- ...
- 1770–1771 Rudolf Chotek z Chotkova a Vojnína (24. 1. 1706 Bělušice – 7. 7. 1771 Vídeň)
- ?–? František Karel[20] (František Tomáš)[21] z Dietrichsteinu (13. 12. 1731 Vídeň – 29. 11. 1813 Vídeň)
- ...
- 1807–1812 Jan Nepomuk Norbert z Trauttmannsdorff-Weinsbergu (18. 3. 1780 Vídeň – 24. 9. 1834 Vídeň)[22]
- ....
- ?–1837 (1. 2.) (určitě 1819, 1824, 1828, 1834, 1835, 1836) Maxmilián František Cavriani (11. 5. 1773 Seibersdorf, Dolní Rakousy – 1. 2. 1837 Vídeň)
- 1837–1840 Karel František z Clary-Aldringenu[23] († 29. 7. 1840), předtím nejvyšší císařský konferenciér
- ?–? (určitě 1843, 1846, 1848) Jiří Esterházy z Galanty, v roce 1853 byl nejvyšším císařským konferenciérem
Nejvyšší komorník nad stříbrem císařovny
- Eleonora
- ?–? Jiljí Antonín z Königsackeru a Neuhausu[24][pozn. 3]
Rakouské země
Horní a Dolní Rakousy
Císař Ferdinand II. udělil 25. června 1624 ve Vídni úřad nejvyššího dědičného zemského komorníka nad stříbrem v Horních a Dolních Rakousích (Obersterblandsilberkämmerer in Österreich ob und unter der Enns) Hansi Jakubovi svobodnému pánu z Kuefsteinu a jeho legitimním mužským potomkům.[25] Následně 20. září 1627 císař rozšířil úřad komorníka na stříbrem bratrům Hanse Jakuba, a sice Hansi Vavřincovi a Hansi Ludvíkovi jako seniorát pro celý rod.[25] I v roce 1848 úřad zastávala hrabata z Kuefsteinu.[26]
- 1624 (25. 6.) – ? Hans Jakub z Kuefsteinu[25] (26. 5. 1577 – 31. 8. 1633 Greillenstein)
- ...
- ?–? Lobgott z Kuefsteinu (18. 12. 1632 Linec – 1680 Linec)[27]
- ?–? Gotttrau z Kuefsteinu (2. 12. 1634 Linec – 1691)[27]
- ?–? Jan Jiří z Kuefsteinu (21. 5. 1645 Vídeň – 7. 4. 1699 Vídeň)[28]
- ?–? František Ludvík z Kuefsteinu (2. 4. 1679 – 1733)[27]
- ?–? Jan Leopold Antonín z Kuefsteinu (22. 11. 1676 – 20. 11. 1745 Kirchberg am Wald (Vídeň)),[28] říšský hrabě (1709)[28]
- ?–? Jan Ferdinand Josef z Kuefsteinu (26. 3. 1688 Vídeň – 12. 4. 1755 Vídeň),[29] říšský hrabě (1709)[29]
- 1794–1818 (23. 11.) Jan Ferdinand z Kuefsteinu (18. 10. 1752 Vídeň – 23. 11. 1818 Vídeň),[29] majorátní pán
- ?–1871 František Jan z Kuefsteinu (8. 3. 1794 Vídeň – 3. 1. 1871 Vídeň)[30]
- ?–1918 Carl Ferdinand z Kuefsteinu (31. 7. 1838 Viehofen (b. St. Pölten) – 2. 2. 1925 Greillenstein)[30]
Štýrsko
Od roku 1596 až do vymření rodu zastávali dědičný úřad svobodní páni a později hrabata Rottalové.[31] Poté byl Marií Terezií do úřadu jmenován hrabě František z Vilana-Perlas (v jeho rodě 1763–1817).[31] V letech 1838–1848 byl úřad v rukou hrabat z Wickenburgu.[31]
- 1596 (16. 12)[32] – 1597 (8. 5.) Kašpar z Rottalu[32] († Graz 8. 5. 1597 Štýrský Hradec)
- ?–? Vilém II. z Rottalu († 7. 4. 1610)[33]
- ?–? Vilém III. z Rottalu († 1624),[33] svobodný pán (1610)
- ?–? Jiří Julius z Rottalu[34] († konec 1656(?), mrtvý jistě 9. 2. 1657)[pozn. 4]
- ?– 1674 (4.12.) Jan Antonín z Rottalu (1605 Štýrský Hradec – 4. 12. 1674 Vídeň)
- ?–? Jan Kryštof z Rottalu (31. 12. 1635 – 20. 12. 1699),[28] hrabě (1693)[28]
- ?–? Jan Josef z Rottalu
- při holdování Karlu VI. v roce 1728 ho zastupoval František Antonín z Rottalu
- ?–? Jan Jáchym Adam z Rottalu (13. 2. 1708 Vídeň – 23. 9. 1746 Kvasice)[35]
- ...
- ?–1762 (26. 10.)[31] František Antonín z Rottalu (1690 nebo 1696 – 26. 10. 1762), ultimus familiae
- 1763 (17. 2. nebo 14. 5.[36]) – 1773 (12. 2.) František de Paula z Vilana-Perlas[31] (1704 – 12. 2. 1773 Vídeň nebo Temešvár), také nejvyšší kuchmistr v Gorici a Gradišce[37]
- ?–? František Bedřich Karel Benedikt z Vilana-Perlas[37] (29. 1. 1737 Vídeň – 1. 8. 1803 Vídeň), také nejvyšší kuchmistr v Gorici a Gradišce[37]
- ...
- 1838 (6. 9.)[38] – 1848 Matyáš Konstantin z Wickenburgu[31] (16. 7. 1797 Pesch bei Düsseldorf – 26. 10. 1880 Gleichenberg)
Korutany
Dědičný úřad (Oberst-Erbland-Silberkämmerer in Kärnten) zastával rod hrabat z Thurn-Valsassiny (rod Thurn-Valsássina-Villalta-Spessa – jeho první linie Villalta) od 20. března 1666.[39] Zároveň zastávali úřad nejvyššího dědičného zemského maršálka v okněžněném hrabství Gorice a Gradiška a větev Thurn-Valsássina-Como-Vercelli také úřad nejvyššího dědičného zemského hofmistra v Kraňsku.
- ?–? Jan Karel z Thurn-Valsassiny († 9. 3. 1689 Štýrský Hradec), také nejvyšší dědičný zemský hofmistr v Kraňsku a Vindické marce a nejvyšší dědičný zemský maršálek v Gorici a Gradišce[40]
- ...
- ?–1846 Antonín Thurn-Valsássina[zdroj?] (1774 Gorice – 7. 9. 1846 Gorice)
- 1846–1879 Ludvík Thurn-Valsássina[41] (30. 10. 1805 Vídeň – 16. 1. 1879)
- 1879–1912 Ludvík František Thurn-Valsássina[42] (30. 10. 1855 Vídeň – 10. 7. 1912 Ziracco)
Kraňsko a Vindická marka
Císař Leopold I. udělil diplomem vydaným 28. května 1665 v Laxenburgu nově vytvořený úřad nejvyššího dědičného zemského komorníka nad stříbrem (Obersterblandsilberkämmerer in Krain und der Windischen Mark) bratrům a bratrancům Janu Weikhardovi, Janu Herwardovi, Zikmundu Ferdinandovi, Ferdinandu Helfriedovi, Jiřímu Zikmundovi a Janu Jakubovi svobodným pánům Kazianerům.[43] V roce 1848 zastával úřad rod svobodných pánů z Erbergu.[26]
- 1665 (28. 5.) – 1693 Jan Weikhard Kazianer z Katzensteinu (1624–1693)[44] říšský hrabě (1665)
- 1665 (28. 5.) – 1681 (13. 10.) Jan Herward Kazianer z Katzensteinu (13. 9. 1629 zámek Mühlgrub – 13. 10. 1681 Lublaň),[45] říšský hrabě (1665)
- 1665 (28. 5.) – 1687 (3 . 3.) Jiří Zikmund Kazianer (1635 – 3. 3. 1687 Štýrský Hradec),[44] říšský hrabě (1665)
- ?–? Kryštof Adam Kazianer († podzim 1705)[44]
- ?–? Leopold Engelbrecht Josef Kazianer z Katzensteinu (13. 11. 1665 Lublaň – 12. 11. 1705)[45]
- ?–? Alois Antonín Xaver Josef Kazianer z Katzensteinu (28. 7. 1699 Štýrský Hradec – 23. 4. 1760 Štýrský Hradec)[45]
- ?–? Ignác Dismas Gottfried Benedikt Josef Kazianer z Katzensteinu (15. 4. 1729 – 1. 10. 1775)[45]
- ?–? Dismas Alois Kazianer z Katzensteinu (5. 2. 1735 – 6. 2. 1791(?))[46]
- ?–1822 (10. 12.) Josef Alois Kazianer z Katzensteinu (13. 1. 1740 Štýrský Hradec – 10. 12. 1822 Štýrský Hradec),[46] ultimus familiae
Tyrolsko
Úřad (Obersterblandsilberkämmerer in Tirol) byl v roce 1626 udělen rodu svobodných pánů a později hrabat z Brandisu.
- 1626 (4. 5.) – 1629? Jakub Ondřej Vilém z Brandisu († 1629),[47] říšský svobodný pán (1605)
- ?–? Adam Vilém z Brandisu († 26. 4. 1699 Vídeň)[48]
- ?–? František Vilém z Brandisu[49][pozn. 5]
- ?–? Jindřich Adam z Brandisu[50][pozn. 6]
- ?–? Jan Křtitel Josef z Brandisu[51][pozn. 7]
- ?–? Jindřich z Brandisu († 10. 8. 1869 Flödnig)[52]
Gorice a Gradiška
- ?–? Maxmilián z Breuneru[53][pozn. 8]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Manžel Afry Teufelové z Guntersdorfu.[10]
- ↑ Manžel Potentiana z Egkhu a Hungerspachu.[14]
- ↑ Manžel Františky Rosimundy Schlezerové z Schönbergu.[24]
- ↑ Manžel Anny z Galleru.[34]
- ↑ Manžel Evy Marie z Ursenbecku.[49]
- ↑ Manžel Marie Josefy Welserové z Welsersheimbu.[50]
- ↑ Manžel Mariea Anny Josefy z Trauttmansdorffu.[51]
- ↑ Manžel Anny Reginy z Wagenspergu.[53]
Reference
- ↑ VOKÁČOVÁ, Petra. Příběhy o hrdé pokoře: aristokracie českých zemí v době baroka. Praha: Academia, 2014. 964 s. ISBN 978-80-200-2364-3. S. 522.
- ↑ SEKYRKOVÁ, Milada. 7. 9. 1836. Ferdinand V. Poslední pražská korunovace. Praha: Havran, 2004. 192 s. (Dny, které tvořily české dějiny). ISBN 80-86515-37-0. S. 99.
- ↑ KASÍK, Stanislav; MAŠEK, Petr; MŽYKOVÁ, Marie. Lobkowiczové, dějiny a genealogie rodu. České Budějovice: Bohumír Němec - Veduta, 2002. 240 s. ISBN 80-903040-3-6. S. 115.
- ↑ Karel VI. a Alžběta Kristýna. Česká korunovace 1723, s. 211
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1443
- ↑ Ulfeld, Corfiz Anton Graf [online]. Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich [cit. 2021-09-27]. Dostupné online. (německy)
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 284
- ↑ a b c d ŽUPANIČ, Jan; STELLNER, František. Encyklopedie knížecích rodů zemí Koruny české. Praha: Nakladatelství Aleš Skřivan ml., 2001. 344 s. ISBN 80-86493-00-8. S. 223. Dále jen Encyklopedie knížecích rodů zemí Koruny české.
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 697
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 853
- ↑ MAŤA, Petr. Svět české aristokracie (1500–1700). Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2004. 1062 s. ISBN 80-7106-312-6. S. 403.
- ↑ a b BŮŽEK, Václav. Rytíři renesančních Čech. Praha: Akropolis, 1995. 160 s. ISBN 80-85770-28-8. S. 97. Dále jen Rytíři renesančních Čech.
- ↑ a b HAJNÁ, Milena. Dvě diplomatické mise Heřmana Černína z Chudenic a turecký stan. In: PAVELEC, Petr; GAŽI, Martin; HAJNÁ, Milena. Ve znamení Merkura. Šlechta českých zemí v evropské diplomacii. České Budějovice: Národní památkový ústav, územní památková správa v Českých Budějovicích, 2020. ISBN 978-80-87890-31-8. S. 256–281, zde 265.
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 660
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 837
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 825
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1229
- ↑ a b c d Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark. [s.l.]: Landesarchiv Steiermark, 2020. 1667 s. Dostupné online. S. 1064. (německy) Dále jen Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark.
- ↑ VÁCHA, Štěpán; VESELÁ, Irena; VLNAS, Vít; VOKÁČOVÁ, Petra. Karel VI. a Alžběta Kristýna. Česká korunovace 1723. Praha: Paseka, 2009. 528 s. ISBN 978-80-7432-002-6. S. 203. Dále jen Karel VI. a Alžběta Kristýna. Česká korunovace 1723.
- ↑ POUZAR, Vladimír; MAŠEK, Petr; MENSDORFF-POUILLY, Hugo; POKORNÝ, Pavel R. Almanach českých šlechtických rodů 2017. [Brandýs nad Labem]: Martin, 2016. 512 s. ISBN 978-80-85955-43-9. S. 491. Dále jen Almanach 2017.
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 456
- ↑ Almanach 2017, s. 394
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 450
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 769
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 368
- ↑ a b FRÖLICHSTHAL, Georg. Im Jahr 1848 belehnte Familien [online]. Adler – Heraldisch-Genealogische Gesellschaft Wien, 2017-09-16 [cit. 2020-10-24]. Dostupné online. (DE) [nedostupný zdroj]
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 374
- ↑ a b c d e Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 370
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 372
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 373
- ↑ a b c d e f Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1629
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1227
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1230
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 273
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1233
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 573
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 574
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1513
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1922. 95. Jahrgang. Gotha: Justus Perthes, 1922. Dostupné online. S. 1004. (německy)
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 315
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1861. Gotha: Justus Perthes, 1861. Dostupné online. S. 880. (německy)
- ↑ Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser 1912. 85. Jahrgang. Gotha: Justus Perthes, 1912. Dostupné online. S. 969. (německy)
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 227
- ↑ a b c Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 229
- ↑ a b c d Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 231
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 232
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 927
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 267
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 812
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 949
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1139
- ↑ Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 1505
- ↑ a b Der landständische Adel des Herzogtums Steiermark, s. 532
Související články
Nejvyšší dvorští a dědiční úředníci | |
---|---|
České království ![]() | hrabě královské kaple (arcibiskup olomoucký) • ustavičný kaplan (opat emauzský) • nejvyšší almužník (od 1791 opat strahovský) • nejvyšší hofmistr (od 1719 Kinští z Vchynic a Tetova) • nejvyšší maršálek (1620–1702 z Dubé) • nejvyšší dědičný stolník (od 1723 Colloredo-Mansfeldové) • nejvyšší dědičný číšník (od 1716 Czerninové z Chudenic) • nejvyšší dědičný kráječ (od 1656 Waldsteinové) • nejvyšší dědičný kuchmistr (od 1723 Wratislavové z Mitrowicz) • nejvyšší pokladník (od 1834 Lobkowiczové – vévodové roudničtí) • nejvyšší dědičný komoří nad stříbry (Salm-Reifferscheidtové) • korouhevník stavu panského (Chorinští z Ledské) • korouhevník stavu rytířského (Vořikovští z Kunratic) • nejvyšší dědičný dveřník (od 1743 Mladotové ze Solopisk) • nejvyšší dědičný poštmistr (od 1628 Paarové) • nejvyšší lovčí • nejvyšší mincmistr |