Núcula
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Fagopyrum_%D0%B3%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BA%D0%B0.jpg/220px-Fagopyrum_%D0%B3%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BA%D0%B0.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/KoreanPineSeeds.jpg/220px-KoreanPineSeeds.jpg)
Una núcula és un tipus de fruit sec indehiscent, monosperm i amb el pericarpi dur i sovint petri.[2] La majoria deriven de pistils amb ovari súper la paret del qual està endurida.[2][3] El nom «núcula» prové del llatí i significa «nou petita».
És un fruit sec simple, que no s'obre quan madura, prové d'un sol carpel o de la preponderància d'un carpel, d'un ovari normalment situat en posició inferior i de pericarpi endurit llenyós o petri. Una cariopsi es considera una mena especial de núcula. Es diferencia dels aquenis en el fet que el pericarpi d'aquests és coriaci.[4]
La núcula és un fruit amb la mateixa estructura biològica que els fruits en nou però de dimensions més reduïdes (de vegades de menys d'un mil·límetre) i que pot adoptar moltes formes segons l'evolució del carpel originari de la flor.
Hi ha exemples de nous en l'ordre de les fagals, com per exemple, les castanyes, els aglans i les avellanes.
Contràriament al que pot semblar, la fruita de la noguera, dita també nou, no es considera botànicament una nou, sinó una drupa.[5]
Els australopitecins, avantpassats dels humans actuals, tenien la dentició especialitzada per a obrir núcules.[6] Altres primats, incloent-hi els humans, han dissenyat eines per a obrir la dura closca de les núcules, d'un trencanous fins a una rudimentària pedra.[7][8]
Definició botànica
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Chestnut.jpg/220px-Chestnut.jpg)
En botànica, una núcula és un fruit sec simple amb una llavor (en rares ocasions, dues), en què la paret de l'ovari esdevé molt dura (textura pedrosa o fustosa) a la maduresa, i en què la llavor roman desunida o no fusionada amb la paret de l'ovari. La major part de núcules venen dels pistils amb ovaris "inferiors" (vegeu l'article flor) i són totes "indehiscents" (és a dir, no s'obren a la maduresa).[2] Les núcules autèntiques són produïdes, per exemple, per algunes plantes de l'ordre de les fagals.
- Ordre Fagales
- Família Fagaceae
- Castanya (Castanea)
- Faig (Fagus)
- Roure (Quercus)
- Lithocarpus
- Família Betulaceae
Morfologia
Origanum[9]
O. majorana | O. virens | O. compactum | |
---|---|---|---|
Mida (mm) | 0,9-1,3 × 0,7-0,8 | 0,5-0,8 × 0,3-0,7 | 0,8-1,1 × 0,4-0,8 |
Contorn/ Forma | Obovat/ lleugerament comprimides | Obovat-el·líptic/ lleugerament trígones a la base | Obovat-amplament obovat/ lleugerament trígones a la base |
Simetria | Dorsiventral | Asimètriques | Dorsiventral |
Contorn del fil (ventral/dorsal) | Subcircular/ Subtriangular | Subtriangular | Subtriangular |
Color núcula | Bru a bru fosc | Bru clar a bru fosc | Bru clar |
Superfície | Foveolada | Rugulat-Foveolada | Rugulat-foveolada |
Gruix del pericarpi (μm) | 19-38 | 23-39 | 18-29 |
Epicarpi (μm) | 6-14 | 8-15 | 5-10 |
Mesocarpi (μm) | 2-5 | 2-4 | 2-3 |
Capa en palissada (μm) | 8-15 | 10-16 | 8-12 |
Endocarpi (μm) | 1-2 | 1-2 | 1-2 |
Testa | 3-4 | 3-4 | 3-4 |
Prunella vs Cleonia[10]
P. vulgaris | P. laciniata | P. hyssopifolia | C. lusitanica | |
---|---|---|---|---|
Mida (mm) | 1,9-2,4 × 0,8-1,2 | 2,1-3,2 × 0,9-1,7 | 2,1-3,2 × 0,9-1,4 | 1,6-2,4 × 1,0-1,8 |
Contorn/ Forma | obovat/ lleugerament trígones | estretament el·líptic-el·líptic/ lleugerament trígones | estretament el·líptic/ lleugerament trígones | amplament obovat a circular/ lleugerament trígones |
Color | bru | bru a bru fosc | bru rogenc | bru clar a bru |
Superfície | llisa | llisa | llisa | rugulada |
Glàndules | presents | absents | absents | absents |
Mucílag | discontinu | discontinu | discontinu | continu |
Gruix del mucílag (mm) | 0,4-0,5 | 0,4-0,5 | 0,3-0,4 | 1,2-1,5 |
Gruix del pericarpi (μm) | 87-218 | 87-233 | 89-237 | 119-188 |
Epicarpi (μm) | 10-70 | 15-78 | 15-80 | 50-75 |
Mesocarpi (μm) | 41-101 | 42-105 | 43-105 | 39-66 |
Regió externa | 4-8 | 2-5 | 8-15 | 7-15 |
Regió mitjana | 25-75 | 30-80 | 20-65 | 22-33 |
Regió interna | 12-18 | 10-20 | 15-25 | 10-18 |
Capa en palissada (μm) | 30-38 | 25-38 | 25-40 | 25-40 |
Endocarpi (μm) | 4-7 | 3-10 | 4-10 | 3-5 |
Nutrició
Diversos estudis epidemiològics han revelat que la gent que consumeix núcules amb regularitat són menys propenses a sofrir malalties coronàries.[11] El 1993 s'associà per primer cop la núcula amb la prevenció de les malalties del cor.[12] Assaigs clínics recents han constatat que el consum de diverses núcules, com ametlles i nous, pot reduir les concentracions de colesterol LBD a la sang. Tot i que les núcules contenen diverses substàncies que es creu que tenen efectes cardioprotectors, els científics creuen que el seu perfil d'àcid gras omega 3 és almenys en part responsable de la resposta hipolipidèmica observada en els assaigs clínics.[13] A més de tenir efectes cardioprotectors, les núcules tenen generalment un índex glicèmic (IG) molt baix.[14] Per consegüent, els dietistes-nutricionistes sovint recomanen la inclusió de núcules en les dietes prescrites per a pacients amb problemes de resistència a la insulina com per exemple els afectats de diabetis mellitus de tipus 2.[15]
Un estudi revelà que la gent que menja núcules viu entre dos i tres anys més que la que no.[16] Tanmateix, això es podria deure al fet que la gent que menja núcules tendeix a menjar menys menjar escombraria.[17]
Les núcules contenen àcids grassos essencials, com ara l'àcid linoleic i l'àcid linolènic, i la majoria dels seus greixos són insaturats, inclosos els monoinsaturats. També proporcionen arginina, una substància que ajuda a fer que les parets de les artèries siguin més flexibles i menys propenses a formar trombosis.[18][19]
Gran part de les núcules són una bona font de vitamines E i B₂, i són riques en proteïna, folats, fibra i minerals essencials, com ara magnesi, fòsfor, potassi, coure i seleni.[20]
Les núcules acostumen a ser saludables en la seva forma crua.[21] S'ha descobert que les nous sense torrar tenen el doble d'antioxidants que d'altres núcules.[21] Encara que alguns estudis inicials van suggerir que els antioxidants podrien perllongar l'esperança de vida, en els estudis clínics posteriors no es va detectar cap benefici, i fins i tot suggerien que un suplement excessiu d'antioxidants és perjudicial.[22][23]
Valor nutritiu
Les núcules, a pesar del seu gust agradable, van ser considerades durant molt temps inconvenients per l'alimentació humana, per ser riques en greixos. Tot i això, algunes d'aquestes oleaginoses comporten un gran benefici per a la salut, ja que ajuden a controlar l'anomenat «colesterol dolent» i, en conseqüència, ajuden a protegir el cor.[24]
Quantitat de greix i valor calòric
Fruit | Quantitat de greix g/100 g | Valor calòric kJ/100 g | Valor calòric en kcal/100 g[25][26] |
---|---|---|---|
Castanya de cajú[27] | 42,2 | 2377 | 572 |
Cacauet (no torrat) | 48,1 | 2337 | 564 |
Cacauet (sense sal, torrat) | 49,4 | 2423 | 585 |
Avellana (sense tegument) | 61,6 | 2662 | 644 |
Coco | 36,5 | 1498 | 363 |
Macadàmia | 73,0 | 2896 | 703 |
Ametlla (sense tegument) | 54,1 | 2411 | 583 |
Nou del Brasil[28] | 66,8 | 2764 | 670 |
Pacaner[29] | 72,0 | 2897 | 703 |
Festuc[30] (sense tegument) | 51,6 | 2406 | 581 |
Nou (sense tegument) | 62,5 | 2738 | 663 |
Composició química
Cada 100 grams de núcula contenen:
- Calories - 572 kcal[26][31]
- Mida - 1,2 cm
- Vitamina A - 1 U.l.
- Vitamina B1 (Tiamina) - 0 mcg
- Vitamina B2 - 0,9 mcg
- Fòsfor - 380 mg
- Calci - 90 mg
- Sodi - 2 mg
- Magnesi - 3,4 mg
Al·lèrgies
Les núcules són aliments al·lergògens.[32][33] Les nous, els cacauets, les castanyes i les ametlles són alguns dels fruits amb més potencial al·lergogen. Aquestes al·lèrgies estan augmentant en paral·lel amb l'augment al consum per la població dels fruits secs que s'ajusten a la composició de moltes receptes per a la indústria de l'alimentació.[34] Als països desenvolupats, la incidència de les al·lèrgies als fruits secs varia de 6,5 fins a 30%.[35]
Ús
Les nous eren una part important de la dieta humana fa 780.000 anys incloent l'ametlla silvestre, Euryale ferox, glans, pistatxo i castanya d'aigua. Els humans prehistòrics varen desenvolupar una sèrie d'eines per obrir nous durant el període Plistocè[36] Aesculus californica, va ser la menja dels nadius americans de Califòrnia durant els períodes de fam una vegada eliminats els components tòxics.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/76/Nuss_mit_Schale.jpg/220px-Nuss_mit_Schale.jpg)
La part carnosa al voltant de la closca deixa anar un suc que taca, utilitzat en la tinció: la closca de nou. Avui en dia, l'extret de cassel tendeix a substituir la closca de nou a causa del seu cost més baix i les seves bones característiques. L'extret de cassel sovint és anomenat "closca de nou".
Les nous fresques o seques es poden consumir directament com a fruits secs. Es poden obrir per mitjà d'un trencanous. La carn de nou verda s'utilitza en la gastronomia (decoració d'amanides) i la pastisseria (coques i pastissos), o per preparar confitura de nou. Les nous també estan a la composició de diversos productes: el pa de nous, el formatge de nous, la mel amb nous, la confiteria, la xarcuteria, els licors, els aperitius, etc.
S'extreu oli de nou per pressió; el rendiment del premsatge a l'antiga és d'un 50%, és a dir, que per cada 40 quilograms de nous sense closca s'obtenen uns vint litres d'oli. Es tracta d'un oli de qualitat, amb un gust de nou molt marcat i amb propietats nutritives interessants (molts àcids grassos omega-3 i pocs àcids grassos omega-6). Tanmateix, és un oli onerós i que es posa ranci molt ràpidament si se l'exposa a la llum o la calor, degut a l'elevada proporció d'àcids grassos no saturats que el componen. És per aquest motiu que l'oli de nou no es pot fer servir com a oli de cocció o per fregir.
Addicionalment, existeixen estudis sobre l'efecte insecticida de certes núcules. En un d'aquests estudis,[37] es va avaluar l'efecte insecticida de tres extractes de la planta endèmica de Xile, Lepechinia chamaedryoides (Balb.) Epling (extracte polar, exsudat reïnós i oli essencial), sobre larves del dípter Drosophila melanogaster Meigen, amb la finalitat de determinar quin o quins d'aquests extractes posseeixen activitat biològica insecticida. L'assaig es va realitzar sobre la base d'un disseny experimental completament aleatori, amb 15 tractaments i tres repeticions, que va considerar l'estudi de variables de mortalitat i de concentració letal 50% (CL50) i 90% (CL90), i observació d'organismes mitjançant lupa, microscòpia òptica i microscòpia electrònica de transmissió. Es va registrar una mortalitat superior al 90% en quatre concentracions avaluades de l'oli essencial. En el cas de l'extracte polar i l'exsudat reïnós no hi va haver diferències significatives entre les diferents concentracions avaluades, respecte al control, on es van presentar valors de mortalitat inferiors a un 23%. La concentració letal 50% (CL50) de l'oli essencial fou de 0,46% v/v i la concentració letal 90% (CL90) de 0,77% v/v. Es van observar canvis en la [[Morfologia (biologia]|morfologia]] externa i interna de les larves en el tercer estat. Externament, es va observar un enfosquiment de la cutícula i un augment de volum de l'organisme. Internament, es va observar una fragmentació de les glàndules salivals, a més de diferències en els tubs de Malpighi i discs imaginals en relació al grup control. A nivel cel·lular, també es van presentar canvis, entre ells, variacions en l'aspecte d'orgànuls com el reticle endoplasmàtic rugós, mitocondris i aparell de Golgi.
Ús terapèutic
En el passat, les núcules han estat molt utilitzades pel tractament d'èczemes crònics i l'artritis úrica. L'oli de nou té una funció protectora contra els rajos solars gràcies a la presència de juglona (C10H₆O₃).
Ús de la closca
La closca de les núcules no sempre es descarta. Com a curiositat, Lluís XI de França, per por de ser degollat quan era afaitat, feia que li apliquessin closques de nous prèviament escalfades. Els forners l'utilitzen, un cop reduïda a pols, en la part inferior dels forns a llenya per a evitar que el pa s'hi agafi durant la cocció. En l'actualitat, hom utilitza la closca de les nous en la composició dels fangs que s'utilitzen per a confeccionar les plaques isolants de les naus espacials de la NASA, cosa que redueix la fricció i el sobreescalfament. També serveix per a confeccionar taulers d'aglomerat. Quan es redueix a una pols molt fina, també serveix com a abrasiu per polir peces en la indústria aeronàutica. Addicionalment, la closca de la nou es pot fer servir per a fumar ruscs, o per a encendre una foguera.
Aspecte econòmic
La producció mundial de núcules (de l'any 2004, font: FAO) s'eleva a 1.566 milions de tones.
Els quatre primers països representen dos terços del total:
País | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
---|---|---|---|---|---|---|
Xina | 309 | 252 | 343 | 393 | 436 | 499 |
Estats Units | 216 | 276 | 255 | 295 | 294 | 321 |
Iran | 130 | 168 | 178 | 150 | 168 | 150 |
Turquia | 116 | 116 | 120 | 130 | 126 | 150 |
Món | 1.267,01 | 1.299,72 | 1.395,20 | 1.533,53 | 1.566,41 | 1.728,86 |
Altres fruits secs
Tot i algunes semblances, i que col·loquialment s'agrupen sota la denominació genèrica de "fruits secs", els següents fruits no són núcules:
Fruit | Nom llatí | Família | |
---|---|---|---|
Ametlla | Amygdalus communis | Rosaceae | ![]() |
Xufa | Cyperus esculentus | Cyperaceae | ![]() |
Anacard | Anacardium occidentale | Anacardiaceae | ![]() |
Festuc | Pistacia | Anacardiaceae | ![]() |
Castanya d'aigua | Trapa natans | Trapaceae | ![]() |
Cacauet | Arachis hypogaea | Fabaceae | |
Fenigrec | Trigonella foenum-graecum | Fabaceae | |
Nou del Brasil | Bertholletia excelsa | Lecythidaceae | |
Macadàmia | Macadamia integrifolia | Proteaceae | ![]() |
Gevuina | Gevuina avellana | Proteaceae | ![]() |
Pili | Canarium ovatum | Burseraceae | ![]() |
Pachira aquatica | Pachira aquatica | Malvaceae | |
Ametlla de l'Índia | Terminalia catappa | Combretaceae | ![]() |
Mongongo | Ricinodendron rautanenii | Euphorbiaceae | ![]() |
Coco | Cocos nucifera | Arecaceae | ![]() |
Coco de mar | Lodoicea maldivica | Arecaceae | ![]() |
Pi de Sibèria | Pinus sibirica | Pinaceae | ![]() |
Pinyons | Pinus pinea | Pinaceae |
Referències
- ↑ [ВЕРХОВЦЕВ, Е. П. «Качества орехов кедра сибирского, способы определения качеств и условия хранения орехов» (PDF) (en rus). [Consulta: 22 juny 2013].[Enllaç no actiu]
- ↑ 2,0 2,1 2,2 «Núcula». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- ↑ de Bolòs, Oriol. Flora manual dels Països Catalans. 3a ed. Barcelona: Pòrtic, 2005, p. 1206. ISBN 9788473068574.
- ↑ DDAA. La Gran Enciclopèdia en català. 14. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5442-3.
- ↑ «Nou». Optimot. [Consulta: 22 juny 2013].[Enllaç no actiu]
- ↑ Callaway, Ewen. «Early humans evolved to crack a nutty problem» (en anglès). New Scientist. New Scientist, 02-02-2009. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Brahic, Catherine. «Nut-cracking monkeys find the right tool for the job» (en anglès). New Scientist, 15-01-2009. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Haslam, Michael; Hernandez-Aguilar, Adriana; Ling, Victoria; Carvalho, Susana; de la Torre, Ignacio; DeStefano, April; Du, Andrew; Hardy, Bruce; Harris, Jack; Marchant, Linda; Matsuzawa, Tetsuro; McGrew, William; Mercader, Julio; Mora, Rafael; Petraglia, Michael; Roche, Hélène; Visalberghi, Elisabetta; Warren, Rebecca «Primate archaeology» (abstracte) (en anglès). Nature, 460, 2009, pàg. 339-344. DOI: 10.1038/nature08188 [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Martín Mosquero, M.Ángeles; Rocío Juan, Julio Pastor. «Morfología y anatomía de núculas de Origanum L. (Lamiaceae) del suroeste de España». Anales de Biología, 27. Universidad de Sevilla, Departamento de Biología Vegetal y Ecología, 05-04-2005.
- ↑ Martín Mosquero, M.Ángeles; Rocío Juan, Julio Pastor. «Observaciones micromorfológicas y anatómicas en núculas de Prunella L. y Cleonia L. (Lamiaceae) del suroeste de España». Acta Botánica Malacitana. Universidad de Sevilla, Departamento de Biología Vegetal y Ecología, març 2004.
- ↑ Kelly, J. H.; Sabaté, J «Nuts and coronary heart disease: an epidemiological perspective» (PDF) (en anglès). British Journal of Nutrition, vol. 96, 2006, pàg. S61-S67. Arxivat de l'original el 2014-07-17 [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Sabaté, J; Fraser, GE; Burke, K; Knutsen, SF; Linsted, KD «Effects of walnuts on serum lipid levels and blood pressure in normal men» (PDF) (en anglès). N Engl J Med, 328, 1993, pàg. 603-607 [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Rajaram, Sujatha; Hasso Haddad, Ella; Mejia, Alfredo; Sabaté, Joan «Walnuts and fatty fish influence different serum lipid fractions in normal to mildly hyperlipidemic individuals: a randomized controlled study» (en anglès). The American Journal of Clinical Nutrition. American Society for Nutrition, vol. 89, núm.5, maig 2009. DOI: 10.3945/ajcn.2009.26736S [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Mendosa, David. «Revised International Table of Glycemic Index (GI) and Glycemic Load (GL) Values» (en anglès), desembre 2008. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Josse, Andrea R.; =Kendall, Cyril W.C.; Augustin, Livia S.A.; Ellis, Peter R.; Jenkins, David J.A. «Almonds and postprandial glycemia—a dose-response study» (en anglès). Metabolism - Clinical and Experimental, 56, 3, març 2007, pàg. 400–404. DOI: 10.1016/j.metabol.2006.10.024. PMID: 11434797 [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Fraser, GE; =Shavlik, DJ «Ten years of life: Is it a matter of choice?» (en anglès). Archives of internal medicine, vol. 161, núm. 13, 09-07-2001, pp. 1645-52. PMID: 11434797 [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ Potter, Ned. «The Places Where People Live Longest» (en anglès). ABC News, 10-04-2008. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ «Eating Nuts: A Healthy Way to Lower Cholesterol» (en anglès). CholesterolAdvice.net. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ «Eating nuts promotes cardiovascular health» (en anglès). Harvard Health Publications. Boston, Massachusetts: Harvard Medical School, maig 2005.
- ↑ Kris-Etherton, PM; Yu-Poth, S; Sabaté, J; Ratcliffe, HE; Zhao, G; Etherton, TD «Nuts and their bioactive constituents: effects on serum lipids and other factors that affect disease risk.». The American journal of clinical nutrition, 70, 3 Suppl, 1999 Sep, pàg. 504S-511S. PMID: 10479223.
- ↑ 21,0 21,1 «Walnuts are the healthiest nut, say scientists». BBC News, 27-03-2011 [Consulta: 28 març 2011]. (anglès)
- ↑ Baillie, JK; =Thompson, AA; Irving, JB; Bates, MG; Sutherland, AI; Macnee, W; Maxwell, SR; Webb, DJ «Oral antioxidant supplementation does not prevent acute mountain sickness: double blind, randomized placebo-controlled trial.». QJM : monthly journal of the Association of Physicians, 102, 5, 2009 May, pàg. 341-8. DOI: 10.1093/qjmed/hcp026. PMID: 19273551.
- ↑ Bjelakovic, G; =Nikolova, D; Gluud, LL; Simonetti, RG; Gluud, C «Mortality in randomized trials of antioxidant supplements for primary and secondary prevention: systematic review and meta-analysis.». JAMA : the journal of the American Medical Association, 297, 8, 28-02-2007, pàg. 842-57. DOI: 10.1001/jama.297.8.842. PMID: 17327526.
- ↑ Gonçalves, Fabiana. «Sementes do bem» (en portuguès). Revista Dieta já!, Editora Escala. Arxivat de l'original el 2015-05-09. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ Lebensmitteltabelle für die Praxis : der kleine Souci-Fachmann-Kraut (en alemany). 4a edició. Stuttgart: Wiss. Verl.-Ges., 2009. ISBN 978-3-8047-2541-6.
- ↑ 26,0 26,1 Hu, Frank B. «Micronutrient Information Center» (en anglès). Institut Linus Pauling de la Universitat Estatal d'Oregon. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ de S. Agostini-Costa, Tânia; Vieira, Roberto F.; Naves, Ronaldo V. «Caju, identidade tropical que exala saúde» (en portuguès). Embrapa, 29-12-2009. Arxivat de l'original el 2012-08-12. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ Mori, Scott A. «The Brazil Nut Industry --- Past, Present, and Future» (en anglès). The New York Botanical Garden. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ Peterson, J. K. «Pecan, Carya illinoensis (Wangenh.) K. Koch» (en anglès). Northeastern Area State and Private Forestry (S&PF). Arxivat de l'original el 16 de març 2012. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ «Pistache» (en portuguès), 24-02-2006. Arxivat de l'original el 6 de maig 2015. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ Bertolussi, Patrícia. «Sementes Oleaginosas» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 març 2012].
- ↑ Аллергены окружающей среды (en rus)
- ↑ «Common Food Allergens» (en anglès). Food Allergy & Anaphylaxis Network. [Consulta: 24 juny 2007].
- ↑ Pastorello, Elide A. «Lipid transfer protein and vicilin are important walnut allergens in patients not allergic to pollen» (en francès). Journal of Allergy and Clinical Immunology, Volum 114, 2003, pp 908-914. Issue 4.
- ↑ Moneret-Vautrin, D.-A. «Épidémiologie de l'allergie alimentaire» (en francès). Revue Française d'Allergologie et d'Immunologie Clinique, Vol. 48, núm.3, 2008, pàg. 171-178.
- ↑ «Remains of seven types of edible nuts and nutcrackers found at 780,000-year-old archaeological site» (en anglès). Scienceblog.com, Febrer 2002. Arxivat de l'original el 2013-04-28. [Consulta: 13 setembre 2010].
- ↑ Suazo, Gonzalo; Fidelina González, Angélica Urbina, Edgar Pastene, Katia Sáez, Humberto Serri, Ruth Chávez. «Actividad insecticida del aceite esencial de Lepechinia chamaedryoides (Balb.) Epling en Drosophila melanogaster». Gayana Botánica, 2012. DOI: 10.4067. [Consulta: 22 juny 2013].
- ↑ [Dades mundials de la FAO [1] Arxivat 2007-11-07 a Wayback Machine. (anglès)
Bibliografia
- Reinhard Lieberei, Christoph Reisdorff: Nutzpflanzenkunde - begründet von Wolfgang Franke. 7a edició, Thieme-Verlag, 2007; ISBN 978-3-13-530407-6 (en alemany)
- Werner Rauh: Morphologie der Nutzpflanzen. 2a edició, Quelle & Meyer-Verlag, 1950 (en alemany)
Enllaços externs
- Fotografies de núcules (anglès)
- Els beneficis nutricionals de les núcules Arxivat 2009-07-06 a Wayback Machine. (en anglès)
- Les núcules i els seus elements bioactius - efectes sobre els lípids del sèrum i altres factors que influeixen en el risc de malaltia (anglès)