Marcassita
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | FeS₂ |
Epònim | pirita ![]() |
Classificació | |
Categoria | sulfurs |
Nickel-Strunz 10a ed. | 02.EB.10a |
Nickel-Strunz 9a ed. | 2.EB.10a ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | II/C.07 ![]() |
Dana | 2.12.2.1 |
Heys | 3.9.4 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | ortoròmbic |
Hàbit cristal·lí | cristalls típicament tabulars en {010}; les cares corves són cimunes; estalactític, reniforme, massiu |
Estructura cristal·lina | a = 4.436 Å, b = 5.414 Å, c = 3.381 Å; Z = 2 |
Grup puntual | ortoròmbica 2/m 2/m 2/m |
Grup espacial | pnnm |
Massa molar | 119,98 |
Color | groc llautó clar, blanc estany en superfícies fresques |
Macles | macles de contacte del tipus 'cua d'oreneta' comunes en {101}; menys comunes en {011} |
Exfoliació | {101} |
Fractura | desigual, irregular |
Tenacitat | fràgil |
Duresa | 6 a 6,5 |
Lluïssor | metàl·lica intensa, submetàl·lica |
Color de la ratlla | negra verdosa, gris fosc a negre |
Diafanitat | opaca |
Densitat | 4,887 g/cm3 (mesurada); 4,875 g/cm3 (calculada) |
Propietats òptiques | anisotropic |
Pleocroisme | fort |
Impureses comunes | Cu, As |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral heretat (G) ![]() |
Símbol | Mrc ![]() |
Referències | [1] |
La marcassita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany i dona nom al grup de la marcassita.[2]
Característiques
La marcassita és un sulfur de ferro. És un mineral isostructural amb la safflorita, que cristal·litza en el sistema ortoròmbic i es presenta habitualment en forma de cristalls tabulars o prismàtics. De fet el seu nom prové de l'àrab marcaxita i del persa marcaxixa, els noms que es feien servir en aquestes llengües per anomenar a la pirita. És menys estable que la pirita i es pot descompondre en àcid sulfúric i sulfat de ferro. Dura, pesada, fràgil, d'exfoliació difícil, opaca amb lluïssor metàl·lica intensa en les superfícies recents. Fàcilment oxidable a l'aire, es cobreix fàcilment de taques blanques de melanterita. S'empra en la síntesi d'àcid sulfúric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la marcassita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaita, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaita, krutaita, laurita, penroseita, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiita, alloclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoita, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiita, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jolliffeita, krutovita, maslovita, michenerita, padmaita, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, willyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaita, milotaita, urvantsevita i rheniita.
Història
La marcassita es coneix des del Paleolític superior i, pot ser també en el Mesolític i el neolític, on servia, com la pirita per produir foc per percussió. De fet, la baixa energia d'activació deguda a l'impacte d'una pedra dura sobre la marcassita és suficient per desencadenar la reacció exotèrmica d'oxidació (combustió) de les partícules de sofre i ferro arrencades. Aquestes partícules incandescents (espurna calenta) són immediatament captades sobre una matèria vegetal molt fina i ben airejada, de tipus esca, per formar una brasa.
Formació i jaciments
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/Marcassita-Pedrera_Berta.jpg/220px-Marcassita-Pedrera_Berta.jpg)
La marcassita es forma a baixa temperatura i es troba en filons hidrotermals i sediments, sovint amb sulfurs de plom i de zinc; és freqüent també en ambients sedimentaris com a precipitat químic en aigües àcides en ambient reductor.
Grup de la marcassita
El grup de la marcassita està format per cinc espècies minerals.[2]
Espècie | Fórmula |
---|---|
Ferroselita | FeSe₂ |
Frohbergita | FeTe₂ |
Kullerudita | NiSe₂ |
Marcassita | FeS₂ |
Mattagamita | CoTe₂ |
Petřičekita | CuSe₂ |
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Guia de minerales y rocas. Editorial Grijalbo.
- Guia d'identificació de minerals (dels països catalans i d'altres). Editorial Parcir.