Sui iuris
Стаття із серії: |
Католицька церква |
---|
![]() |
Богослів'я |
Літургія
|
|
|
Sui iuris, зазвичай також пишеться sui juris — латинська фраза, яка буквально означає «свого права». Вона використовується як у цивільному, так і в канонічному праві для позначання 24 автономних церков, які разом складають Католицьку церкву. Також термін sui iuris використовується у Католицькому кодексі канонів Східних Церков (ККСЦ) для позначення 23 автономних східних католицьких церков (першою є західна — Латинська церква).
Цивільний закон
У цивільному праві фраза sui juris вказує правову компетентність, здатність керувати своїм власним справам (Юридичний словник Блека, Оксфордський словник англійської мови). Це також вказує на особу, яка здатна пред'являти позов і/або його отримати від свого імені без необхідності ad litem. Це також відноситься до звичаєвих, унікальних прав, що надані винятково і (можливо) забезпечують нерівність, відповідно до прерогативи правових структур (які є додатково in personam) У римському праві доглядач марнотратника (prodigus) або душевнохворого (furiosus), і, зокрема, той, хто бере на себе відповідальність adolescens, тобто особа sui juri, у віці старше pupillus, чотирнадцять чи дванадцять років (хлопчики і дівчатка, відповідно), і нижче повного віку двадцяти п'яти років. Такі особи були відомі, як неповнолітні, тобто,minores viginti quinque annis. У той час як тьютор, хранитель pupillus, як говорили, був призначений для догляду за персоною, куратор відповідав за право власності.
Англійське слово «автономний» (англ. autonomous) походить від давньогрецького αυτονόμος (от autos- власний, і nomos — закон), що відповідає латинському «sui iuris».
Згідно з привілеями Сигізмунда ІІ Августа та Стефана Баторія, козаки були повністю вільними та самоправними (Sui iuris) — такими, що не обтяжені послухом нікому, окрім їхнього гетьмана, якого вони самі собі обирають. Але вже устави Сейму Речі Посполитої 1590 року відбирали в козаків самоврядування, що викликало невдоволення і бунт серед козацтва.[1][2][3]
Інші приклади світського використання
Конгрес США є хорошим прикладом sui juris-базованої установи. Дві палати Конгресу збираються у сесії самі по собі, як це визначено в Конституції США (Двадцята поправка до Конституції США) 3 січня кожного року. Президент США не може скликати Конгрес для збирання на чергові сесії (хоча у нього є право скликати спеціальні сесії). У Сполучених Штатах законодавча влада не залежить від виконавчої (хоча є деяке розділення влади). Це відрізняється від багатьох парламентських систем, наприклад як Індія, де федеральний Парламент Індії може зібратися тільки лише якщо Президент Індії скличе його (за порадою Прем'єр-міністра). Це тому, що Конституція Індії в значній мірі засновані на конвенціях британської монархії, в якій самовільне зібрання англійського парламенту без дозволу короля вважається зрадою.
Використання у Католицькій Церкві
Церковні документи, такі як Кодекс Канонів Східних Церков, застосувують латинський термінsui iuris для партикулярних церков, які разом складають Католицьку церкву. Найбільшою з «sui iuris», або автономних Церков є Латинська Церква. ЇЇ предстоятелем є папа римський, і його владу — в інших Церквах цей чин належить патріархові. Тому його також називали Патріархом Заходу[4] (проте папа відмовився від цього титулу, натякаючи на протекторат над усім світом)
Інші Церкви, йменовані як східні католицькі церкви, у разі достатньої величини мають кожна з них свого власного патріарха чи іншого головного ієрарха, з владою над усіма єпископами цієї конкретної церкви чи обряду.
Той же термін застосовується також для місій, які хоч і не мають достатньої підтримки духовенства дляя створення апостольської префектури, але які з різних причин мають автономію, і, отже, не є частиною будь-якої єпархії, апостольського вікаріау або префектури. У 2004 році було 11 таких місій: три в Атлантиці — Кайманові острови, острови Теркс і Кайкос та острів Святої Єлени, острів Вознесіння та Тристан-да-Кунья, два в Тихому океані — Фунафуті (Тувалу) і Токелау; і шість в Центральній Азії — Афганістан, Баку (Азербайджан), Киргизстан, Таджикистан, Туркменістан та Узбекистан.
Приклади використання у Церкві
- Місії sui iuris
- "Католицькі церкви східного обряду не є «експериментальними» чи «провінційними» громадами; це sui iuris Церкви — Єдині, Святі, Соборні і Апостольські, з єдиною канонічною основою Кодексу Канонів Східних Церков, опубілкованих папою Іваном Павлом II.[1]
- Ієрархи Візантійської католицької митрополії Піттсбурга, в складі Сполучених Штатів Америки, які зібрані в Раду Ієрархів відповідно до Кодексу канонів Східних Церков. [2] [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- "Було б також корисно для підготовки катехитичних каталогів, які "приймають до уваги особливий характер Східних Церков, так що біблійні та літургійні акценти, а також традиції кожної Церкви sui iuris в патрології, агіографії і навіть іконографії виділені в передачі катехизації (CCEO, can. 621, § 2) — папа Іван-Павло II [3] [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- «Від імені Киргизстану Католікос І хотів би висловити подяку Святому Отцю за його молитви і за все, що він зробив для них: „… і за створення 'missioni sui iuris'в Центральній Азії, на спеціальній дорозі, фза довіру до 'Minima Societas Jesu'“, яким він доручив місію в Киргизстані» [4]
- «…Промені, що виходять від єдиного Господа, сонце справедливості, що освітлює кожну людини (пор. Івана 1:9 [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.]),…, одержуваної кожною Церквою sui iuriss, має значення і нескінченну динаміку і є частиною загальної спадщини Церкви -Інструкція по застосуванню Літургійних Приписів Кодексу Канонів Східних Церков», випущена 6 січня 1996 року Конгрегацією Східних Церков [5] [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.].
Церкви sui iuris
Термін «Церква sui iuris» використовується в CCEO для позначення автономних церков у католицькій громаді.
Церква sui iuris є «… громадою вірних християн, які об'єдналися за ієрархією відповідно до норми закону і які прямо або мовчазно визнані як sui iuris верховною владою Церкви» (CCEO.27). Термін sui iuris є інновацією CCEO (Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium — Кодекс канонів Східних Церков), і це означає відносну автономію східних католицьких Церков. Цей канонічний термін містить велику кількістю юридичних нюансів, і вказує на Богом дану місію східних католицьких церков збереження їх родового автономного характеру. І автономія цих церков є такою в тому сенсі, що вони знаходяться під верховною владою Римської Церкви.[5]
Категорії східних церков sui iuris
Відповідно CCEO східні католицькі церкви sui iuris діляться на чотири категорії:
Патріарші церкви
Патріархальна церква — це зріла форма Східної католицької церкви. Це об'єднання вірних християн, об'єднаних Патріаршою ієрархії. Патріарх разом з Архієрейським Синодом має законодавчі, судові та адміністративні повноваження у межах юрисдикції території патріархальної церкви, без шкоди для тих повноважень, законно наданих римським понтифіком (CCEO 55-150). Серед Східних Католицьких Церков є наступні церкви патріаршого статусу:
- Коптська католицька церква (1741):Каїр, (163 849), Єгипет
- Маронітська церква [6] об'єднання переутверджене 1182): Бкерк, (3105278), Ліван, Кіпр, Йорданія, Ізраїль, Палестина, Єгипет, Сирія, Аргентина, Бразилія, США, Австралія, Канада, Мексика
- Сирійська католицька церква [7] [Архівовано 7 вересня 2011 у Wayback Machine.] (1781): Бейрут, (131 692), Ліван, Ірак, Йорданія, Кувейт, Палестина, Єгипет, Судан, Сирія, Туреччина, Сполучені Штати і Канаду, Венесуелу
- Вірменська католицька церква [8] [Архівовано 7 вересня 2020 у Wayback Machine.] (1742): Бейрут, (375 182), Ліван, Іран, Ірак, Єгипет, Сирія, Туреччина, Йорданія, Палестина, Україна, Франція, Греція, Латинська Америка, Аргентина, Румунія, США, Канада, країни Східної Європи
- Халдейська католицька церква [9] [Архівовано 2 лютого 2012 у Wayback Machine.] (1692): Багдад, (418 194), Ірак, Іран, Ліван, Єгипет, Сирія, Туреччина, Сполучені Штати
- Мелькітська греко-католицька церква [10] [Архівовано 3 вересня 2011 у Wayback Machine.] (1726): Дамаск, (1346635), Сирія, Ліван, Йорданія, Ізраїль, Єрусалим, Бразилія, США Штатах, Канада, Мексика, Ірак, Єгипет та Судан, Кувейт, Австралія, Венесуела, Аргентина
Церкви верховного архиєпископства
Церкви верховного архієпископства є східними церквами, які управляються верховними архієпископами, яким допомагає Архієрейський Синод. Ці церкви також мають майже такі ж права і обов'язки, як і Патріарші Церкви. Верховний архієпископ — це митрополичий титул, що визначається або визнається авторитет Верховним владикою Церкви, який головує по всій Східній Церкві sui iuris, і який не відрізняється від патріаршого титулу. Як говориться в CCEO, положення про патріарші церкви або патріархів можливо застосовувати до верховного архієпископа церкви та таких же церков, якщо загальний закон прямо не передбачає інше або цього не видно з характеру питання "(CCEO.151, 152). Нижче наведені основні Церкви верховного архієпископства:
- Сиро-маланкарська католицька церква [11] [Архівовано 28 вересня 2012 у Wayback Machine.] (1930): Трівандрум, (412 640), Індія, Сполучені Штати Америки
- Сиро-малабарська церква [12] [Архівовано 23 липня 2011 у Wayback Machine.] (1663): Ернакулам, (3902089), Індія, Близький Схід, Європа і Америка
- Румунська греко-католицька церква [13] [Архівовано 26 червня 2001 у Wayback Machine.] (1697): Блаж, (776 529), Румунії, Сполучених Штатів Америки
- Українська греко-католицька церква [14] [Архівовано 25 січня 2009 у Wayback Machine.] (1595): Київ, (4223425), Україна, Польща, США, Канада, Велика Британія, Австралія, Німеччина та Скандинавія, Франція, Бразилія, Аргентина
Митрополичі церкви
Це церкви sui iuris, які управляються митрополитом. «Митрополичі церкви sui iuris очолюються митрополитом, який визначається римським понтифіком, і якому допомагає рада ієрархів відповідно до норми закону» (CCEO. 155 § 1). Є наступні митрополичі церкви:
- Етіопська католицька церква [15] (1846): Аддис-Абеба, (208 093), Ефіопія, Еритрея
- Русинська греко-католицька церква [16] [Архівовано 23 березня 2021 у Wayback Machine.] (1646) — sui juris митрополія [17], єпархія [18] [Архівовано 11 березня 2013 у Wayback Machine.], і апостольський екзархат [19] [Архівовано 29 березня 2021 у Wayback Machine.]: Ужгород, Піттсбург, (594 465), Сполучені Штати, Україна, Чехія
- Словацька греко-католицька церква (1646): Пряшів, (243 335), Словаччина, Канада
Інші sui iuris церкви
Крім вищезгаданих трьох форм sui iuris церков, є й інші sui iuris церковні громад. Це «Церкви sui iuris, які не є ні патріаршими, ні архієпископськими, ні митрополичими, і покладається на ієрарха, який головує в ній відповідно до норм звичаєвого і особливого права, встановленого римським понтифіком» (CCEO. 174). Ці церкви зараз мають такий статус:
- Албанська греко-католицька церква (1628) — апостольська адміністрація: (3510), Албанія
- Білоруська греко-католицька церква (1596) — ієрархія в наш час[коли?] не встановлена: (10000), Білорусь
- Болгарська греко-католицька церква [20] (1861) — апостольський екзархат: Софія, (10107), Болгарія
- Греко-католицька церква Хорватії та Сербії [21] (1611) — єпархія та апостольський екзархат: Крижевці, Руски Крстур (21480) (22653), Хорватія, Сербія, Чорногорія
- Греко-візантійська католицька церква [22] [Архівовано 28 вересня 2011 у Wayback Machine.] (1829) — два апостольських екзархати: Афіни, (2325), Греція, Туреччина
- Угорська греко-католицька церква [23] [Архівовано 15 березня 2016 у Wayback Machine.] (1646) — єпархія та апостольський екзархат: Ньїредьгаза, (290 000), Угорщині
- Італо-албанська католицька церква (ніколи не відділена) — дві єпархії та територіальне абатство: (63240), Італія
- Македонська греко-католицька церква (1918) — апостольський екзархат: Скоп'є, (11491), Македонія
- Російська греко-католицька церква [24] [Архівовано 22 листопада 2012 у Wayback Machine.] (1905) — два апостольських екзархату, в наш час[коли?] без будь-яких відомих ієрархів: Росія, Китай, в наш час[коли?] близько 20 парафій і громад, розкиданих по всьому світу, у тому числі п'ять у самій Росії, на відповідальності єпископів з інших юрисдикцій.
Див. також
Примітки
- ↑ «Правдива реляція про козаків і про Київ»
- ↑ Andreas Cellarius. Regni Poloniae, Magnique Ducatus Lituaniae. — 1659. — P. 374.
- ↑ Радишевський Ростислав. «Був то єпископ і гетьман одночасно...» // Голос України
- ↑ Sui iuris // Catholic Encyclopedia. — New York : Robert Appleton Company, 1913. (англ.)
- ↑ Church sui iuris. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 6 вересня 2011.
Посилання
- GigaCatholic [Архівовано 28 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- Papal Address to Bishops of Central Asia — 23 September 2001
- Catholic Mission [Архівовано 22 березня 2022 у Wayback Machine.] Католицька Церква на островах Теркс і Кайкос
- Overview of the sui iuris status according to the Syro-Malankara Catholic Church [Архівовано 19 травня 2011 у Wayback Machine.]
- Article distinguishing between unity and uniformity, from Kottayam Catholic diocese
- Syro Malankara Catholic Church International website