Planigale
Planigale | |
---|---|
![]() | |
Planigale maculata | |
Біологічна класифікація ![]() | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Інфраклас: | Сумчасті (Marsupialia) |
Ряд: | Кволоподібні (Dasyuromorphia) |
Родина: | Кволові (Dasyuridae) |
Підродина: | Sminthopsinae |
Триба: | Planigalini Archer, 1982 |
Рід: | Planigale Troughton, 1928 |
Види | |
![]() |
Planigale — рід родини сумчастих хижаків, що мешкають в Австралії та острові Нова Гвінея.
Морфологія
Морфометрія. Довжина голови й тіла: 50—100 мм, довжина хвоста: 45—90 мм, вага найменших видів, Planigale ingrami та Planigale tenuirostris близько 5 г, вага самців Planigale maculata 15,3 г, самиць — 10,9 г.
Опис. Верхні частини тіла бліді рудувато-оливкові, темні рудувато-коричневі або коричнево-сірі, низ тіла оливково-буро-жовтий, темнуватий, або світло-коричневий. Ступні світлі сірувато-оливкові або світло-коричневі, а хвіст сіруватий або коричневий. Хутро м'яке і щільне на тілі; хвіст короткою вкритий волоссям і не пухнастий. Центральні області подушечок лап, як правило, гладкі, але іноді борозенчасті, остання умова, можливо, є найпоширенішою в Planigale novaeguineae. За зовнішнім виглядом та поведінкою Planigale нагадують справжніх землерийок, Sorex.
Ці сумчасті відрізняються надзвичайно плоским черепом, який має майже прямий верхній профіль з глибиною всього 6 мм. До цієї умови, однак, впритул наближаються деякі види роду Antechinus. Сумка стає досить добре розвиненою в період розмноження. Число молочних залоз 5–15.[1]
Поведінка
Planigale трапляються в основному в саванному рідколіссі й на луках, хоча P. maculala також, зареєстрований в тропічному лісі. Вони можуть сховатися в скелястих районах, купах трави, при основі дерев або в порожнистих колодах; у неволі вони будують гнізда з сухої трави у формі блюдця. Хоча в першу чергу наземні, вони підіймаються на висоту досить добре. Більшість, схоже, веде нічний спосіб життя, але є повідомлення, що P. gilesi є активним протягом коротких періодів удень. Planigale завзяті хижаки, що харчуються комахами, павуками, дрібними ящірками, і дрібними ссавцями, такими як Leggadina. Вони здатні ловити сарану майже таку велику, як вони самі.[1]
Примітки
- ↑ а б Ronald M. Nowak. Walker's marsupials of the world. — JHU Press, 2005. — С. 100. — ISBN 0801882222.
![]() | Це незавершена стаття з теріології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|