ADSR-обвідна
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ea/ADSR_parameter.svg/300px-ADSR_parameter.svg.png)
ADSR-обвідна́ (англ. ADSR envelope) — спеціальної форми лінія, що використовується в синтезаторах (як апаратних так і програмних) для контролю зміни якого-небудь параметра (частіше гучності — в цьому випадку йдеться про «амплітудну обвідну») у часі.
Коли реальний музичний інструмент звучить, його гучність змінюється із часом. Закон її зміни варіює від інструмента до інструмента, наприклад, орган при натиснутій клавіші відповідної ноти відтворює її з постійною гучністю, а гітара відтворює звук максимально голосно тільки в момент удару по струні, після чого він плавно загасає.
ADSR-обвідна дозволяє симулювати цю особливість поводження звука у синтезаторах.
Абревіатура ADSR складається з перших букв тих чотирьох параметрів (англійською мовою), за допомогою яких вона задається (Attack-Decay-Sustain-Release).
Параметри ADSR
- Attack (Атака) — визначає час, потрібний для того, щоб гучність ноти досягла свого максимального рівня.
- Decay (Спадання) — визначає час, протягом якого відбувається перехід від максимального рівня до рівня Підтримки (Sustain).
- Sustain (Підтримка) — описує рівень звуку, що грає під час утримання клавіші (після того як інші складові: Атака й Спадання уже відіграли).
- Release (Згасання) — визначає час, потрібний для остаточного згасання звучання ноти до нуля, після того як клавішу відпустили.
ADSR-обвідна є лише першим наближенням при моделюванні реальних інструментів. Сучасні синтезатори використовують досконаліші типи обвідних.
Література
- Камінський В. Електронна та комп'ютерна музика : Навчальний посібник для спеціальності музичне мистецтво [Архівовано 18 липня 2021 у Wayback Machine.]. Львів : Сполом, 2001. 212 с. - с. 146-147
- Фадєєва К. В. Музичні комп'ютерні технології ХХ століття : монографія [Архівовано 18 липня 2021 у Wayback Machine.]. Київ : Київ. нац. ун-т культури і мистецтв, 2006. 399 c. - с.40
- Бондаренко А., Шульніга В. Музична інформатика : навч. посіб. [Архівовано 11 червня 2021 у Wayback Machine.] К.: НАКККіМ, 2011. 190 с.- c.158