Соната для фортепіано № 14 (Бетховен)
Соната для фортепіано № 14 | ||||
---|---|---|---|---|
нім. Mondschein[1] | ||||
![]() | ||||
Композитор | Людвіг ван Бетховен | |||
Створено | 1801[2] | |||
Видано | 1802[2] | |||
Тональність | До-дієз мінор | |||
Інструментування | фортепіано | |||
| ||||
![]() | ||||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Beethoven_piano_sonata_14_mvmt_1_bar_1-4.svg/520px-Beethoven_piano_sonata_14_mvmt_1_bar_1-4.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Gnome-mime-sound-openclipart.svg/50px-Gnome-mime-sound-openclipart.svg.png)
Частина перша: Adagio sostenuto
При проблемах гляньте в довідку.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Gnome-mime-sound-openclipart.svg/50px-Gnome-mime-sound-openclipart.svg.png)
Частина друга: Allegretto
При проблемах гляньте в довідку.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Gnome-mime-sound-openclipart.svg/50px-Gnome-mime-sound-openclipart.svg.png)
Частина третя: Presto agitato
При проблемах гляньте в довідку.
Соната для фортепіано № 14 op. 27 № 2, відома також як «Місячна соната» (нім. Mondscheinsonate), яку написав був Л. Бетховен в 1800–1801 роках, присвячена його 17-річній учениці, графині Джульєтті Гвіччарді, яка була дружиною австрійського композитора В. Р. Галленберга. Назву «Місячна» запропонував у 1832 році, вже після смерті автора, поет Людвіг Рельштаб.
Соната має підзаголовок «Sonata quasi una fantasia» (Соната в дусі фантазії): Бетховен хотів наголосити на тому, що її форма відрізняється від класичної форми сонати.
У сонаті три частини, з яких найвідоміша перша:
- Adagio sostenuto (до-дієз мінор)
- Allegretto
- Presto agitato
В літературі
- «Місячна соната» — улюблена мелодія привида Леськовського замку Яна-Казимира Дашківського «Завтрашнього», персонажа повісті Марини Павленко «Русалонька із 7-В та Загублений у часі»[3].
- У романі «Змова Корпорації „Амбрелла“» (новелізація відеогри Resident Evil) присутні таємні двері, для відкриття яких потрібно зіграти сонату на фортепіано.
У відеоіграх
- Грає, як основна тема, на одному з рівнів гри Earthworm Jim (Черв'як Джим) для Sega Mega Drive.
- Серія Resident Evil[4]
- Resident Evil — потрібно зіграти сонату на фортепіано, щоб відкрити таємні двері.
- Resident Evil 5 — у додатковій кампанії потрібно зіграти сонату на фортепіано (або почекати, поки напарник зіграє), щоб відкрити таємну кімнату.
- Resident Evil: Operation Raccoon City — якщо підійти до фортепіано в каплиці, можна почути сонату.
Примітки
- ↑ Sonata “Sonata for Piano no. 14 in C-sharp minor, op. 27 no. 2 “Moonlight”” - Aliases - MusicBrainz
- ↑ а б Grove Music Online — OUP. — doi:10.1093/GMO/9781561592630.ARTICLE.40026d:Track:Q30532476d:Track:Q217595
- ↑ Павленко М. Русалонька із 7-В та Загублений у часі / Марина Павленко. — Вінниця, 2004. — 216 с. ISBN 978-966-421-134-2
- ↑ 9 times classical music waltzed into video games. Архів оригіналу за 6 березня 2019. Процитовано 3 березня 2019.
Посилання
- ноти [Архівовано 17 травня 2018 у Wayback Machine.]
- Аналіз і огляд записів [Архівовано 4 вересня 2011 у Wayback Machine.](англ.)
- «Місячна соната» у виконанні Михайла Казініка.
- п
- о
- р
Фортепіанні сонати Людвіга ван Бетховена
- № 1 фа мінор, op. 2/1
- № 2 ля мажор, op. 2/2
- № 3 до мажор, op. 2/3
- № 4 мі-бемоль мажор, op. 7
- № 5 до мінор, op. 10/1
- № 6 фа мажор, op. 10/2
- № 7 ре мажор, ор. 10/3
- № 8 до мінор («Патетична»), op. 13
- № 9 мі мажор, op. 14/1
- № 10 соль мажор, op. 14/2
- № 11 сі-бемоль мажор, op. 22
- № 12 ля-бемоль мажор, op. 26
- № 13 мі-бемоль мажор, op. 27/1
- № 14 до-дієз мінор («Місячна»), op. 27/2
- № 15 ре мажор («Пасторальна»), op. 28
- № 16 соль мажор, op. 31/1
- № 17 ре мінор, op. 31/2
- № 18 мі-бемоль мажор, op. 31/3
періоду творчості
- № 19 соль мінор, op. 49/1
- № 20 соль мажор, op. 49/2
- № 21 до мажор, op. 53
- № 22 фа мажор, op. 54
- № 23 фа мінор («Апасіоната»), op. 57
- № 24 фа-дієз мажор, op. 78
- № 25 соль мажор, op. 79
- № 26 мі-бемоль мажор («Прощальна»), op. 81a
- № 27 мі мінор, op. 90
- № 28 ля мажор, op. 101
- № 29 сі-бемоль мажор («Хаммерклавір»), op. 106
- № 30 мі мажор, op. 109
- № 31 ля-бемоль мажор, op. 110
- № 32 до мінор, op. 111