Проєкт правопису 2003 року
Проє́кт право́пису 2003 ро́ку був розроблений під керівництвом академіка НАН України Віталія Русанівського групою членів нині чинної Української національної комісії з питань правопису при Міністерстві освіти і науки України та Національній академії наук України. Автори проєкту: Віталій Русанівський (науковий редактор), Богдан Ажнюк, С. Я. Єрмоленко, Н. Ф. Непийвода, О. О. Тараненко, Л. І. Шевченко, Л. Л. Шевченко. Редагування та комп'ютерне опрацювання тексту виконано в Українському мовно-інформаційному фонді НАН України. Надруковано незначним накладом у Науково-видавничому центрі НБУ ім. В. І. Вернадського.
Пропозиції проєкту відрізняються від інших (Проєкт правопису 1999, Проєкт правопису І. Ющука 2008) консервативним ставленням до чинної мовної норми. Не пропонується впровадження інтервокальних звуків (проект, діалектика), зберігається факультативність літери ґ (§§ 87—88), залишається і- на початку українських слів (§ 3: інший, інколи), не пропонується писати слово пів окремо (§ 26: піваркуша, півгодини, пів'яблука, пів-Києва), в іменниках третьої відміни зберігається -і тощо.
У проєкті значну увагу приділено впорядкуванню правил для передачі іншомовних та запозичених слів. Зокрема, подвоєнню приголосних (у § 91 запропоновано зберігати подвоєння у невідмінюваних словах італійського походження: барокко, стакатто, лібретто), розрізненню звуків I, Y (у §§ 92—93 в іншомовних власних назвах, і особових іменах, і географічних назвах, пропонується писати -и- тільки після ж (дж), ч (щ), ш, з нечисленними винятками, що скасовує зміни редакції 1993 року і повертає написання: Ціцерон, Лейпціг, Корсіка, Сіракузи, Цюріх, Сан-Франціско, Цінціннаті, Оріноко, Рів'єра), передачі іншомовних дифтонгів (§§ 101—102), невідмінюванню слів іншомовного походження на голосний (§ 103). У проєкті пропонується за традицією зберігати -й- в позиції між голосними у власних назвах: «Гойя, Майя, Мейєрхольд, Німейєр, Тайюань, Фейєрбах, (Омар) Хайям, Хейєрдал та деякі ін.».
Проєкт не став чинним правописом.
Текст проєкту
- Український правопис: проєкт / В. М. Русанівський та ін.; Українська національна комісія з питань правопису. — К.: Науково-видавничий центр НБУ ім. В. І. Вернадського, 2003. — 168 с. [Архівовано 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Див. також
- В. Русанівський. Стосунок «Проєкту» до реального українського правопису. «Мовознавство», 2002, № 6, стор. 92—98 [Архівовано 27 січня 2012 у Wayback Machine.].
- Іван Вихованець. «Ненаукові пристрасті навколо українського правопису» — Українська мова, 2004 [Архівовано 9 лютого 2013 у Wayback Machine.].
- Віталій Русанівський. Ще про реальний правопис / «Дзеркало тижня». — №51. — 17 Грудень 2004.
- п
- о
- р
та Австро-Угорщини
(1798—1918)
- Ярижка[1] (1798)
- Правопис Каменецького (1798)
- Правопис Павловського (1818)
- Максимовичівка (1827)
- Правопис Шашкевича (1837)
- Кулішівка (1856)
- Правопис Гатцука (1857)
- Драгоманівка (1870-ті)
- Правопис Смаль-Стоцького і Ґартнера (1893)
- Желехівка (1886)
- Український правопис 1904 року (1904)
- Грінченківка (1907)
- ↑ Ярижка — український правопис, базований на російському дореволюційному правописі; необов'язковий до Емського указу, 1798—1876, обов'язковий після Емського указу, 1876—1905
(1918—1991)
(1991—донині)
Українська кирилиця |
|
---|---|
Українська латинка |
|
українських правописів
- Проєкт правопису 1939 року
- Проєкт правопису 1999 року
- Проєкт правопису 2003 року
- Проєкт правопису 2008 року