Життя Мухомацу (фільм, 1958)
Життя Мухомацу![]() | |
---|---|
яп. 無法松の一生 | |
![]() Оригінальний японський постер до фільму | |
Жанр | драма |
Режисер | Хіросі Інагакі |
Продюсер | Томоюкі Танака |
Сценаристи |
|
На основі | «Життя Мацу Неприрученого» Сюнсаку Івасіти |
У головних ролях | Тосіро Міфуне Хідеко Такаміне Чішю Рю |
Оператор | Кацуо Ямада |
Композитор | Ікума Ден |
Кінокомпанія | Toho |
Тривалість | 103 хв. |
Мова | японська |
Країна | ![]() |
Рік | 1958 |
Дата виходу | 22 квітня 1958 (Японія)[1] |
IMDb | ID 0051955 |
Рейтинг | IMDb: ![]() |
Додаткові характеристики | |
---|---|
Формат плівки | 35 мм |
Співвідношення | 2,35 : 1 |
Колір | кольоровий |
Звук | моно |
«Життя Мухомацу» (яп. 無法松の一生, мухомацу-но іссей, в радянському кінопрокаті демонструвався з січня 1960 року під назвою «Людина-рикша»[К 1]), — японський широкоекранний фільм-драма 1958 року, поставлений режисером Хіросі Інагакі за романом Сюнсаку Івасіти «Життя Мацу Неприрученого» з Тосіро Міфуне в головній ролі. Стрічка є ремейком його ж однойменного фільму 1943 року.
Національна прем'єра фільму відбулася 22 квітня 1958 року в Токіо[2]. Світова прем'єра відбулася в Італії у вересні 1958 року в рамках конкурсного показу на 19-му Венеційському кінофестивалі де він здобув «Золотого лева».
Сюжет
Жив у місті Куруме рикша на ім'я Мацугоро. Був він пустотливим, веселим, сміливим, нікому нічим не поступався, не пробачав ніяких образ. За грубість і пустощі його прозвали «неприрученим». Усі його побоювалися, але й поважали за справедливість і доброту.
Одного разу Мацугоро побачив, як хлопчаки стрибали з дерева і один з них не наважувався піти за товаришами. Мацу почав соромити його — чоловік має бути сміливим. Хлопчик стрибнув і забив ногу. Довелося Мацу доставити його додому. Так уперше він побачив матір Тосіро — красуню Рьоко, дружину лейтенанта Йосіока. Сильно застудившись, помер батько Тосіо, і Мацу став вірним і відданим другом хлопчика. Неначе підмінили рикшу — він став уважним, ніжним, грав з Тосіо, захищав його від забіяк, допомагав виховувати його. І все це робив він з любові до прекрасної Рьоко.
Йшли роки, виріс Тосіо, поїхав на навчання в університет, тепер йому більше не став потрібним його відданий друг Мацу, він навіть соромився його. Тужливо й самотньо було на душі у Мацу, його єдина радість в житті — Тосіо не був з ним. А у своєму кохання до Рьоко він не зізнався б навіть під страхом смерті, адже він безграмотний простолюдин, бідний рикша, а вона пані.
З горя запив Мацу, і одного разу морозним ранком його знайшли мертвим у снігу. Усі свої заощадження він заповідав Тосіо і Рьоко.
У ролях
• Тосіро Міфуне | … | Мацугоро |
• Хідеко Такаміне | … | Рьоко Йосіока, вдова лейтенанта Котаро |
• Хіросі Акутагава | … | лейтенант Котаро Йосіока |
• Теко Іїда | … | Отора, хазяйка готелю |
• Чішю Рю | … | арбітр Юко |
• Каору Мацумото | … | юний Тосіо Йосіока |
• Кендзі Касахара | … | Тосіо Йосіока |
• Харуо Танака | … | Кумакіті (Кума) |
• Дзюн Татара | … | працівник театру |
• Нобуо Накамура | … | брат Йосіко |
• Тіеко Накакіта | … | зовиця Есико |
• Бокудзен Хідарі | … | хазяїн таверни |
• Ітіро Арисіма | … | рознощик медикаментів |
• Кокутен Кодо | … | Масаї Юдзі |
Знімальна група
- Автор сценарію — Хіросі Інагакі, Мансаку Ітамі за романом Сюнсаку Івасіти «Життя Мацу Неприрученого»
- Режисер-постановник — Хіросі Інагакі
- Продюсер — Томоюкі Танака
- Оператор — Кацуо Ямада
- Композитор — Ікума Ден
- Монтаж — Йосітамі Куроїва
- Художник-постановник — Хіроші Уеда
Нагороди та номінації
Нагороди та номінації фільму «Життя Мухомацу»[3] | |||||
---|---|---|---|---|---|
Рік | Кінофестиваль/кінопремія | Категорія/нагорода | Номінант | Результат | |
1958 | Венеційський міжнародний кінофестиваль | ![]() | Життя Мухомацу | Перемога |
Про фільм
Режисер Хіросі Інагакі вже знімав у 1943 року «Життя Мухомацу» (заснований на цьому ж самому сценарії) із зіркою фільмів «дзідайгекі» Цумасабуро Бандо в головній ролі. Через п'ятнадцять років він вирішив зробити ремейк власної стрічки в кольорі і з розрахунку на популярність зірки нового покоління Тосіро Міфуне. Макс Тессьє в книзі «Образи японського кіно», пише, що до думки взятися за ремейк режисера підштовхнули купюри, зроблені занадто підозрілою цензурою того часу[4].
Т. Міфуне, пов'язаний контрактом з «Тохо» не міг відмовитися від ролі, але ставився до цієї роботи з неприхованою неприязню, про що зізнався в одному зі своїх інтерв'ю:
«Цей фільм був повторенням раніше поставленої картини. Я не був задоволений. Пов'язаний контрактом із студією, я був вимушений виконувати свої зобов'язання. Я не люблю повторень, оскільки глядачі, які бачили оригінальну версію, дивляться потім і нову, яка, як правило, програє в порівнянні…»[5]
На відміну від фільму 1943 року ця версія фільму стала багатослівнішою, розпливчастішою, застарілою, менш зворушливою і переконливою[6]. І хоча фільм 1958 року вийшов набагато успішнішим, ніж його попередник, а отримавши «Золотого лева» Венеційського кінофестивалю обійшов усі екрани світу (від США до СРСР), він так і залишився нелюбимим дитям Міфуне. Відомий російський кінознавець і критик Інна Генс у своїй книзі про актора Тосіро Міфуне пояснює його ставлення до цієї роботи:
«… У Міфуне гостро розвинене почуття самокритичності. Широка популярність не закрутила йому голову. Його природна скромність, яку не похитнули роки, виражається насамперед в недооцінці того, що ним зроблено.»[7]
Французький кінокритик Жак Лурселль пише, що у версії фільму 1958 року «занадто манірна і занадто барвиста манера гри Тосіро Міфуне не дає фігурі Мацугоро [головного героя стрічки] розкритися так само добре, як у першій версії»[6].
Коментарі
- ↑ У радянському прокаті фільм демонструвався з січня 1960 року, д/п Держкіно СРСР № 1255/59 (до 19 листопада 1964 року) — опубліковано: «Аннотированный каталог фильмов действующего фонда: Художественные фильмы», М.: «Искусство»-1963, С. 361. (рос.)
Примітки
- ↑ 無法松の一生 (Життя Мухомацу) на сайті jmdb.ne.jp
- ↑ Muhomatsu no issho (1958) [Архівовано 22 березня 2016 у Wayback Machine.] on IMDb-Release Info (англ.)
- ↑ Нагороди та номінації фільму Життя Мухомацу на сайті IMDb (англ.)
- ↑ Max Tessier, Images du cinéma japonais, Veyrier, 1981
- ↑ «Cinema» (California), vol. 3. No. 6. p. 29.
- ↑ а б Лурселль, Жак. Muhomatsu no issho / История рикши // Авторская энциклопедия фильмов. — СПб. : Rosebud Publishing, 2009. — Т. 1. — С. 243—244. — 3000 прим. — ISBN 978-5-904175-02-3.(рос.)
- ↑ Генс, Инна Юлиусовна. Тосиро Мифунэ / (Мастера зарубежного киноискусства) — М.: Искусство, 1974. — 166 С. (с. 61)(рос.)
Література
- Генс, Инна Юлиусовна. Тосиро Мифунэ / (Мастера зарубежного киноискусства) — М.: Искусство, 1974. — 166 С. (с. 56-64)(рос.)
Посилання
Життя Мухомацу на сайті IMDb (англ.)
(станом на 22.11.2017)
|
|