Broskbarock
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9a/Groenbaek_Epitafium.jpg/300px-Groenbaek_Epitafium.jpg)
Broskbarock är en ornamental stilfas, som strax före 1600-talets mitt framträdde i en övergång mellan manierism och högbarock.
Utgångspunkten är den antika av renässansen upptagna maskaronen, vars drag, knotiga, med tomma ögonhålor och gapande mun, nu blir upplösta i hoptryckta, inskurna former eller böjda flikar, fyllda av broskartade uppsvällningar; det hela får ett tycke av öronbrosk eller godtyckliga kringelkrokar.
Särskilt i Nordtyskland, Skandinavien och Baltikum var stilen utbredd mellan omkring 1630 och 1680 i kyrkor och herrskapshus. Altare, epitafier, predikstolar och möbler gjordes i broskbarock. Bland framträdande skulptörer märks Hans Gudewerth den yngre i Schlesvig och Andrew Lawrenceson Smith i Norge.
I Sverige finns broskbarock bland annat i taket i Röda salongen i Sövdeborg. Det har ett trettiotal fält med figurer i snidad och brändförgylld ek.[1]
Bildgalleri
- Predikstol i Stavangers domkyrka av Andrew Lawrenceson Smith
- Altare av Hans Gudewerth den yngre i Eckernförde
- Huvudaltare och sidoaltare i Pfarrkirche St. Stephanus i Offenhausen i Österrike
Källor
'Knorpelbarock på Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann
- Carlquist, Gunnar, red (1930). Svensk uppslagsbok. Bd 5. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. sid. 33
Noter
- ^ ”Sövdeborgs Slott”. visitystadosterlen.se. Arkiverad från originalet den 14 januari 2016. https://archive.is/20160114130905/http://www2.visitystadosterlen.se/sv/se-gora/a353972/sovdeborgs-slott/detaljer. Läst 14 januari 2016.