Opatija u Melku
![]() | |
---|---|
Lokacija | Melk, ![]() |
Koordinate | 48°13′41″N 15°20′02″E / 48.22806°N 15.33389°E / 48.22806; 15.33389 |
Arhitekt | Jakob Prandtauer |
Godine izgradnje | 11. - 18. vijek |
Renoviran | 1702. - 1736. |
Religija | katoličanstvo |
Arhitektonski stil | Barok |
Materijal | cigla, kamen |
Opatija Melk (njemački Stift Melk) je benediktinska opatija u austrijskom gradu Melku u Dolini Wachau.
Taj monumentalni samostanski kompleks na brdu iznad Dunava, sa frontom od 362 metara, na kojem je 1365 prozora[1], uvršten je zajedno sa ostalim spomenicima Doline Wachau - 2000. na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi[2]
Historija
Za srednjeg vijeka na mjestu današnje opatije nalazio se zamak - rezidencija Dinastije Babenberg, on je sa okolnim zemljama poklonjen - 1111. opatiji, koja je inače osnovana još 1089.[3]
Opatija je proširena i utvrđena u 14. vijeku[3], njen današnji barokni izgled je rezultat gradnje poduzete za opata Bertholda Dietmayra od 1702. do 1736. pod vodstvom arhitekta Jakoba Prandtauera (gradnju je nastavio Joseph Munggenast).[1]
Centralni objekt je opatijska crkva sv.Kolomana, jednan od najznačajnijih baroknih objekata u Austriji, koju je od 1702. do 1726. gradio Prandtauer, a nastavio graditi do 1734. Joseph Munggenast.[1]
Ona je prvi put gorjela 1746. tad joj je dograđena 63 metara visoka kupola, koja je obnovljena 1947. nakon požara. Crkva je dekorirana djelima slikara Johanna Michaela Rottmayra , Gaetana Fantia, Paula Trogera i Petera Widerina, njenim enterijerom dominiraju veliki oltar, orgulje (1733.) i grobnice sv Kolomana i Babenbergovca sa njihovim ženama.[1]
Unutar samostanskog kompleksa okruženog bastionima, u koji se ulazi preko masivnih portala, najvažniji objekt je Prelatska palača (Prälatenhof), djelomično podignuta na ranijim gradnjama. Unutar nje nalazi se Svečana dvorana sa galerijom slika, a u njenoj riznici Križ iz Melka (1362. - početak 15. vijeka), prijenosni oltari margrafice Suanhild (11. vijek) i monstranca sv.Kolomana (1752.).[1]
Svečana dvorana otvorena je za javnost samo u posebnim prilikama, nju krasi slika Madona u vinogradu Lucasa Cranacha Starijeg iz 1525., i 146 slika malih formata, uglavnom kopija djela iz 17. i 18. vijeka.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Topografia_1672_Vischer_Moelckh.jpg/220px-Topografia_1672_Vischer_Moelckh.jpg)
U Carskom krilu koje je dekorirano portretima Babenbergovaca i Habsburgovaca, nalazi se galerija koja pored ikona i slika čuva i romaničko raspelo iz 12. vijeka. Njena specifičnost je kolekcija portreta svih austrijskih regenata od markgrofa Leopolda I, preko Marije Terezije do Karla I.[1]
Tu se nalazi i biblioteka sa preko 80.000 naslova, 1800 manuskripata i 868 inkunabula. Njen strop oslikao je freskama Paul Troger. Pored nje tu je i Školski trakt s Kolomanovom dvoranom (Studentenkapelle) s Trogerovim freskama, i konvikt za učenike sa parkom i paviljonom (Franz Munggenast 1747).[1]
Najznačajnije freske u Melku, nalaze se u opatijskoj crkvi, njih je oslikao Johann Michael Rottmayer (1716. - 1722.), pored njih tu je i opus stropnih fresaka iz Mramornog salona i Biblioteke koje je oslikao Paul Troger između 1731. - 1732. Pored toga Troger je freskama ukrasio i Salon prelature, Kolomanov salon i Carski oratorij.[1]
Rottmayr i Troger naslikali su i pet (od šest) oltara u opatijskoj crkvi, šesti - Leopoldov naslikao je Georg Bachmann (1650). To je jedina slika iz stare opatijske crkve, koja je prenešena u novu baroknu crkvu.[1]
Od slika u novom muzeju opatije, pored nekih srednjovjekovnih ikona, zanimljiva je veduta opatije iz 1736. naslikana iz ptičje perspektive, kao i kasnogotičke oltarne slike Jörga Breua Starijeg datirane 1500/1502. sa prikazima Pasije i života Marije.[1]
Interesantne su freske u baroknom vrtnom paviljonu, djelo Johanna Wenzela Bergla 1763/64. Stropna freska u glavnoj dvorani prikaz je trijumfa svjetla sa četiri tada poznata kontinent]]a, u pokrajnim dvoranama su prikazi egzotične flore i faune, a tu je i freska sa otkrićem Amerike. On je otvoren za posjetitelje samo od maja do oktobra.[1]
Galerija slika
Izvori
- ↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 „Benediktinerstift Melk” (njemački). Austria-Forum. Pristupljeno 12. 01. 2016.
- ↑ „Wachau Cultural Landscape” (engleski). UNESCO. Pristupljeno 12. 01. 2016.
- ↑ 3,0 3,1 „Benedictine Abbey of Melk” (engleski). Encyclopædia Britannica Online. Pristupljeno 12. 01. 2016.
Vanjske veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
- Službene stranice Opatije Melk Arhivirano 2003-02-05 na Wayback Machine-u (de)
- Benediktinerstift Melk (de)