Luk (muzika)
Luk u muzici upotrebljavamo na tri različita načina, i to kao:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/sh/thumb/8/81/Produ%C5%BEenje_lukom.jpg/260px-Produ%C5%BEenje_lukom.jpg)
- 1. Spojnica nota iste visine, ligatura (lat. ligare - vezati, spojiti; ital. legatura - vezivanje, spajanje; engl. tie, bind; fr. liaison)[1].
Beleži se u vidu malog luka koji spaja istoimene note i služi da produži trajanje tona, pa se zove i "luk trajanja".
Pauze se ne produžavaju ligaturom.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Legato_artic..jpg/150px-Legato_artic..jpg)
- 2. Spojnica nota različite visine, znak za legato (ital. legato - vezano; engl. slur; fr. liaison)[1].
To je vrsta artikulacije koja se obeležava lukom iznad ili ispod grupe nota, koji izvođača upućije da te tonove treba izvoditi bez prekida, na jedan dah.[2]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/sh/thumb/9/96/Luk_fraze.jpg/460px-Luk_fraze.jpg)
lll
kk
Introduzione, Thema e Variazioni, solo klarinet: Ž. Lazić. | |
- 3. Oznaka za fraziranje (ital. legatura, engl. phrasing slur; fr. liaison de phrasé)[1].
To su lukovi koji raščlanjuju (razdvajaju) muzičko delo u manje celine, fraze, da bi ono slušaocu postalo što jasnije, lepše, razumljivije i razgovetnije.[3]
Zove se i "luk fraze".
Povezano
- Kako nastaje sinkopa
- R. Lazić - V. Peričić, teorija muzike.
Izvori
- ↑ 1,0 1,1 1,2 Vlastimir Peričić, Višejezični rečnik muzičkih termina
- ↑ Radivoj Lazić, Škola za klarinet: Učim klarinet II
- ↑ Vlastimir Peričić, Nauka o muzičkim oblicima