Daniel Costantini
![]() | ||
Država | ![]() | |
---|---|---|
Osobni podatci | ||
Datum rođenja | 31. listopada 1943. | |
Mjesto rođenja | ![]() | |
Podaci o klubu | ||
Klub | u mirovini | |
Juniorski klubovi | ||
Godina | Klub | |
1949 – 1959 | ![]() | |
Profesionalni klubovi | ||
Godina | Klub | Uta. (gol.) |
1959 – 1973 | ![]() | |
Reprezentacija | ||
Godina | Uta. (gol.) | |
0000 – | ![]() | 10 (?) |
Trenirane momčadi | ||
1973 – 1985 1985 – 2001 | ![]() ![]() |
Daniel Costantini (Marseille, 31. listopada 1943.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezentativac te bivši trener te izbornik rukometne reprezentacije Francuske.
Costantinijeva rukometna karijera bila je obilježena s 25 godina igranja u klubu Stade Marseillais Université Club, za kojg je potpisao još 1949. kao junior, a umirovio se 1973. S klubom je osvojio jedno juniorsko prvenstvo i tri seniorska, a zaradio je i ukupno 10 nastupa za reprezentaciju.
Nakon umirovljenja 1973., Costantini je ostao u Marseilleu kao trener svog kluba i to punih 12 godina, kada je, 1985. godine, preuzeo reprezentaciju. U gotovo 20 godina na mjestu izbornika, Costantini je uspio etablirati Francusku kao rukometnu silu i uspio je složiti reprezentaciju u kojoj su igrale igračke legende kao što su Jackson Richardson, Stéphane Stoecklin i Bruno Martini, ali i dio kasnije Onestine generacije - Omeyer, Bertrand Gille, Jérôme Fernandez. Nakon samo 7 godina rada, Cnstantini je 1992. u Barceloni uspio osvojiti prvu medalju na međunarodnom natjecanju za Francusku. Radilo se o brončanoj medalji s Olimpijskih igara. Upravo po tome, reprezentacija je dobila nadimak Les Bronzés. Sljedeće godine, Costantini je osvojio i srebro na svjetskom prvenstvu u Švedskoj.
Ipak, 1995. godina bila je prekretnica kako za Constantinija tako i za reprezentaciju. Les Barjots (Luđaci), koji su nadimak dobili po stilu igre, a okosnicu istih činili su Denis Lathoud, Jackson Richardson i Frédéric Volle, osvojili su svjetsko zlato u Islandu 1995. i tako započeli uspješnu seriju francuske reprezentacije. Costantini je u sljedećih 6 godina osvojio još jedno 4. mjesto na Olimpijadi i jednu svjetsku broncu, a kulminacija njegova mandata na klupi bilo je Svjetsko prvenstvo 2001. u Francuskoj. Costantinijeva momčad furiozno je iskoristila domaći teren i na turniru ostvarila sve pobjede i sa stopostosnim učnikom osvojila svoje drugo svjetsko zlato.
Ipak, to je označilo i smjenu generacija (dobar dio Costantinijevih Barjotsa se reprezentativno umirovio), a sa svojim igračima otišao je i Costantini, kog je zamijenio Claude Onesta, koji će još više unaprijediti francuski rukomet. Nakon odlaska iz reprezentacije, Costatini se povukao iz rukometa te danas radi kao novinar i komentator specijaliziran za rukometne analize.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)