Stefan Jaracz
Stefan Jaracz | |
![]() Stefan Jaracz în anii 1930 | |
Date personale | |
---|---|
Nume la naștere | Stefan Jaracz |
Născut | [2][3][4][5][6] ![]() Stare Żukowice(d), Powiatul Tarnów, voievodatul Polonia Mică, Polonia ![]() |
Decedat | (61 de ani)[6][3][4][5][7] ![]() Otwock, Mazovia, Polonia[8] ![]() |
Înmormântat | cimitirul Powązki[*] ![]() |
Cauza decesului | cauze naturale (tuberculoză) ![]() |
Frați și surori | Józef Poremba[*][[Józef Poremba |]] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | actor regizor de teatru artistic director[*][[artistic director (artistic leader of a cultural institution)|]] scriitor jurnalist regizor[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba poloneză ![]() |
Activitate | |
Domeniu artistic | Literatură poloneză[1], jurnalism[1], cinematografie[1], teatru[1] ![]() |
Studii | Universitatea Jagiellonă ![]() |
Premii | Złoty Wawrzyn Akademicki[*][[Złoty Wawrzyn Akademicki |]] () Ordinul Polonia Restituta în grad de ofițer[*] () Złoty Krzyż Zasługi[*][[Złoty Krzyż Zasługi (Polish award)|]] () ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Stefan Jaracz (n. , Stare Żukowice(d), Gmina Lisia Góra(d), voievodatul Polonia Mică, Polonia – d. , Otwock, Mazovia, Polonia) a fost un actor și producător de teatru polonez.[9] El a fost director artistic al Teatrului Ateneum din Varșovia[10] în perioada interbelică (1930–1932), iar într-o scurtă perioadă a ajuns una dintre vocile principale ale noii intelectualități a Poloniei,[11][12] cu realizări scenice inovatoare a unor piese ca Moartea lui Danton (în engleză Danton's Death) de Georg Büchner (1931), Căpitanul de Köpenick (în germană Der Hauptmann von Köpenick) de Carl Zuckmayer(d) (1932), precum și a popularelor piese Doamne și husari (în poloneză Damy i huzary) de Aleksander Fredro (1932) și Casa deschisă (în poloneză Dom otwarty) de Michał Bałucki(d).[11]
Biografie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Mira_Zimi%C5%84ska_i_Stefan_Jaracz.png/220px-Mira_Zimi%C5%84ska_i_Stefan_Jaracz.png)
Jaracz s-a născut în Stare Żukowice(d) lângă Tarnów în 1883, în timpul Împărțirilor Poloniei. A absolvit școala primară în Tarnów. Dat afară din liceul din Tarnów pentru activitatea sa în organizația patriotică și radicală progresistă Promieniści, unde a co-fondat Cercul Tarnów împreună cu Marian Kukiel(d) și Karol Radek.[13] Inițial, a mers la liceul din Jasło, iar în cele din urmă a promovat examenele finale în 1903 la gimnaziul din Bochnia.[14] Jaracz a studiat ulterior dreptul, istoria artei și literatura la Universitatea Jagiellonă din Cracovia Și-a câștigat existența lucrând ca un corector la cotidianul socialist Naprzód publicat de Partidul Socialist Polonez.[15][9] În timpul studiilor, a devenit interesat de teatru. A fost actor în trupa de amatori a Sindicatului Muncitorilor. A renunțat la studii după două semestre pentru a intra în lumea teatrului. În 1904, a început să joace la Teatrul Ludowy din Cracovia. În 1905 a fost angajat în teatrul lui Edward Rygier din Poznań. În 1907 a fost înrolat în armata austriacă pentru un an. După ce și-a încheiat serviciul militar, s-a alăturat teatrului lui Aleksander Zelwerowicz din Łódź, unde a interpretat diferite roluri până în 1911. S-a mutat la Varșovia în Partiția Rusă (Polonia Rusă) și a lucrat în Teatr Mały, iar din 1913 la Teatr Polski. S-a specializat în crearea de personaje „oameni”. Folosind cele mai simple mijloace bazate pe metoda naturalistă a maestrului Kazimierz Kamiński, el a arătat psihicul uman complex. A fost trimis la Moscova de ruși (1915). La întoarcerea sa în A Doua Republică Poloneză, în 1918, a început o carieră energică în teatrul național și cel experimental în curs de dezvoltare, cu spectacole în peste nouăzeci de orașe până în 1928. În 1930, a preluat Ateneul din Varșovia. El a condus instituția până la Invadarea nazisto-sovietică a Poloniei, împărțind responsabilitățile cu Leon Schiller în sezonul 1932–1933.[16]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Jego_wielka_milosc_1936.jpg/220px-Jego_wielka_milosc_1936.jpg)
A fost prieten cu actorul Juliusz Osterwa încă din tinerețe. Au lucrat împreună în teatrele din Cracovia și Poznań. Au împărțit chiar și un apartament. Regizorul Osterwa l-a invitat la ansamblul Reduta, iar ulterior și la Teatrul Național. Colaborarea cu Jaracz s-a dovedit adesea a fi supărătoare din cauza alcoolismului, lucru pe care l-a recunoscut cu regret în ultimele sale scrieri din anii 1940.
În timpul celui de-Al Doilea Război Mondial s-a implicat în organizația politică și militară clandestină catolică Unia. După executarea sentinței Tribunalului Subteran Polonez asupra lui Igo Sym în martie 1941, a fost arestat și închis în închisoarea Pawiak(d) din Varșovia.[17][18] La 5 aprilie 1941 a fost deportat în lagărul de concentrare de la Auschwitz-Birkenau. Jaracz a fost eliberat după numeroase intervenții la 15 mai 1941.[17]
A murit într-un sanatoriu din Otwock, lângă Varșovia, în 1945, din cauza sănătății sale precare (tuberculoză care s-a agravat după șederea sa în lagăr).
A fost înmormântat pe Bulevardul Meritoșilor din Cimitirul Powązki din Varșovia (rândul 1, m. 60/61). Autorul sculpturii de pe piatra funerară este Stanisław Sikora.[19] Înmormântarea sa a fost imortalizată într-o ediție specială a documentarului Testamentul lui Jaracz (regia și scenariul Jerzy Bossak) din Cronica Filmului Polonez (Polska Kronika Filmowa(d)).[20]
Este considerat unul dintre cei mai mari actori polonezi și unul dintre creatorii artei moderne a actoriei.
Teatrul Stefan Jaracz din Łódź, Polonia poartă numele său, la fel și Teatrul Ateneum Stefan Jaracz din Varșovia (din 1951).[11]
Tehnică actoricească
Jaracz a fost înzestrat cu o figură grea, unghiulară și o voce răgușită, dar extrem de evocatoare. Și-a câștigat faima celui mai perfect actor în roluri de oameni defavorizați și umiliți. I-a abordat fără sentimentalism, transmițând amărăciune și grosolănie precum și răzvrătire, chiar dacă adânc ascunse. El a reușit astfel să creeze personaje profund umane, emoționante și simple.
Despre Jaracz s-a crezut că aduce în teatru o aromă oarecum plebeiană care a adăugat veridicitate rolurilor sale. A muncit din greu la rolurile pe care le-a interpretat, șlefuindu-le și făcând uneori schimbări majore la punerea în scenă din alte teatre.[21]
Filmografie parțială
- Wykolejeni (1913) - Bancher
- Obrona Częstochowy(d) (1913) - Michał Wołodyjowski
- Contesa Walewska (1914) - Napoleon Bonaparte[22]
- Cud nad Wisla (1921) - Jan Rudy
- Za winy brata (1921) - Karol Gromski
- Niewolnica milosci (1923)
- Skrzydlaty zwyciezca (1924)
- O czym się nie mówi (1924) - rada (sfetnic) Wolski[23]
- Milosc za zycie. Symfonia ludzkosci (1924)
- Iwonka (1925) - prietenul lui Gabriel
- Pan Tadeusz (1928) - Napoleon Bonaparte
- Przedwiosnie (1928) - Seweryn Baryka
- Ponad snieg (1929) - Joachim
- Uroda zycia (1930) - Rozlucki, tatăl lui Piotr
- Bezimienni bohaterowie(d) (1932)
- Księżna Łowicka(d) (1932) - Marele Duce Constantine Pawlowicz
- Biala trucizna (1932) - Jan Kanski
- Przebudzenie (1934) - Drunk
- Młody Las(d) (1934) - Profesor Kiernicki
- Milosc maturzystki (1935) - Drunk
- Pan Twardowski (1936) - Maestrul Maciej, Alchimist
- Jego wielka milosc (1936) - Konstanty Kruczek
- Róża (1936) - Oset (ultimul rol de film)
Note
- ^ a b c d Czech National Authority Database, accesat în
- ^ a b Auschwitz Prisoners Database, accesat în
- ^ a b c d „Stefan Jaracz”, Internet Movie Database, accesat în
- ^ a b c d Stefan Jaracz, Hrvatska enciklopedija[*][[Hrvatska enciklopedija (Croatian national encyclopedia)|]]
- ^ a b c d Stefan Jaracz, European Theatre Architecture, accesat în
- ^ a b c d Stefan Jaracz, E-teatr.pl
- ^ a b Ярач Стефан, Marea Enciclopedie Sovietică (1969–1978)[*]
|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ a b Katalog der Deutschen Nationalbibliothek, accesat în
- ^ a b „Stefan Jaracz | Życie i twórczość | Artysta” (în poloneză). Culture.pl. Accesat în .
- ^ Teatr Ateneum im. Stefana Jaracza w Warszawie [1]
- ^ a b c Michał Bujanowicz (iunie 2004). „Teatr Ateneum im. Stefana Jaracza”. Teatry i grupy teatralne (în Polish). Adam Mickiewicz Institute Culture.pl. Accesat în . Mentenanță CS1: Limbă nerecunoscută (link)
- ^ Popularna Encyklopedia Powszechna Wydawnictwa Fogra (). „Teatr Ateneum w Warszawie”. Teatr; Europa. Encyklopedia WIEM(d). Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Nicieja, Stanisław Sławomir (1949-); Nicieja, Stanisław Sławomir (1949-) (), „Dzieje Najnowsze : [kwartalnik poświęcony historii XX wieku] R. 15 z. 1-2 (1983)”, http://ih.katalog.pan.pl/ipac20/ipac.jsp?profile=ihpan&index=BOCLC&term=aa95026039, ISSN 0419-8824, accesat în Legătură externa în
|work=
(ajutor) - ^ Kobiela S., Siła przyciągania : [z dziejów Gimnazjum i Liceum Ogólnokształcącego im. Króla Kazimierza Wielkiego w Bochni i Stowarzyszenia Bochniaków i Miłośników Ziemi Bocheńskiej], Bochnia: Stowarzyszenie Bochniaków i Miłośników Ziemi Bocheńskiej, 2017, ISBN 978-83-924282-4-4, OCLC 1003039677.
- ^ „Stefan Jaracz - aktor najwyższej próby - Historia - polskieradio.pl” (în poloneză). polskieradio.pl. Accesat în .
- ^ Monika Mokrzycka-Pokora (septembrie 2006). „Stefan Jaracz”. Resources Theatre. Adam Mickiewicz Institute Culture.pl. Accesat în .
- ^ a b Władysław Bartoszewski, Bogdan Brzeziński, Leszek Moczulski: O cronică a evenimentelor din Varșovia, 1939–1949 . Varșovia: Editura Științifică Națională, 1970, p. 43.
- ^ Leon Wanat, În spatele zidurilor lui Pawiak, Varșovia 1985, p. 387.
- ^ Cronica evenimentelor din Varșovia 1945−1958 . „Calendarul ilustrat din Varșovia 1959”, p. 67, 1958. Editura Săptămânalului Ilustrat „Capital”.
- ^ „Testament Jaracza (1945)” (în poloneză). FilmPolski. Accesat în .
- ^ „Stefan Jaracz”.
- ^ Liehm, Mira & Liehm, Antonín J. The Most Important Art: Eastern European Film After 1945. University of California Press, 1977. p.13
- ^ Skaff, Sheila. The Law of the Looking Glass: Cinema in Poland, 1896-1939. Ohio University Press, 2008. p.82
Vezi și
- Cultura poloneză în perioada interbelică
- Listă de regizori de teatru
- Listă de directori de teatru
- Listă de polonezi celebri
Legături externe
- Stefan Jaracz la Internet Movie Database
- Profilul său la culture.pl