Nikolai Pirogov
Nikolai Pirogov | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1] ![]() Moscova, Imperiul Rus[2] ![]() |
Decedat | (71 de ani)[1] ![]() Vinița, Imperiul Rus ![]() |
Înmormântat | Vinița ![]() |
Cauza decesului | cauze naturale (cancer) ![]() |
Căsătorit cu | Q116200859[*] ![]() |
Copii | Wladimir Pirogoff[*] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | medic om de știință chirurg[*] anatomist[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba rusă[3] ![]() |
Activitate | |
Domiciliu | Kiev Moscova ![]() |
Alma mater | Facultatea de Medicină a Universității din Moscova[*] Professorski institut[*][[Professorski institut |]] Universitatea Humboldt din Berlin Întâia Universitate de Medicină „I.M. Secenov” din Moscva[*] Fakultet fundamentalnoi mediținî MGU[*][[Fakultet fundamentalnoi mediținî MGU (medical faculty in Moscow State University)|]] Derptski universitet[*][[Derptski universitet ((1802-1917) — the second of the twelve Imperial Universities of the Russian Empire. In 1893 it was renamed the Imperial University of Yuryev.)|]] ![]() |
Organizație | Derptski universitet[*][[Derptski universitet ((1802-1917) — the second of the twelve Imperial Universities of the Russian Empire. In 1893 it was renamed the Imperial University of Yuryev.)|]] Imperatorskaia mediko-hirurgiceskaia akademia[*][[Imperatorskaia mediko-hirurgiceskaia akademia (higher educational institution of the Russian Empire for training doctors, mainly for the military and naval departments, corresponding to the medical faculties of universities)|]] ![]() |
Premii | orden Sveatogo Stanislava 1-i stepeni[*][[orden Sveatogo Stanislava 1-i stepeni |]] orden Sveatogo Vladimira 3-i stepeni[*][[orden Sveatogo Vladimira 3-i stepeni |]] Ordinul Sf. Vladimir, clasa a II-a[*] () orden Sveatogo Stanislava 2-i stepeni[*][[orden Sveatogo Stanislava 2-i stepeni (degree of the Russian imperial order)|]] Ordinul „Sfânta Ana”, clasa I[*] () orden Sveatoi Annî 2-i stepeni[*][[orden Sveatoi Annî 2-i stepeni (Order of chivalry of Imperial Russia)|]] orden Sveatoi Annî 3-i stepeni[*][[orden Sveatoi Annî 3-i stepeni (Order of chivalry of Imperial Russia)|]] Demidovskaia premia[*][[Demidovskaia premia (national scientific award in Russia)|]] () Ordinul Vulturul Alb () medal «Za zașciitu Sevastopolea»[*][[medal «Za zașciitu Sevastopolea» |]] medal «V pameat voinî 1853—1856»[*][[medal «V pameat voinî 1853—1856» (Russian-Empire medal)|]] ![]() |
Profesor pentru | Platonov, Piotr Savvici[*][[Platonov, Piotr Savvici |]] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Nikolai Ivanovici Pirogov (în rusă Николай Иванович Пирогов; n. , Moscova, Imperiul Rus – d. , Vinița, Imperiul Rus) a fost un savant, medic, pedagog, personalitate publică și membru corespondent al Academiei Ruse de Științe (1847), unul dintre cei mai recunoscuți medici ruși. Considerat fondatorul chirurgiei de teren, a fost primul chirurg care a utilizat anestezia într-o operație pe câmpul de luptă (1847) și unul dintre primii chirurgi din Europa care a folosit eterul ca anestezic. Este recunoscut pentru invenția diverselor tipuri de operații chirurgicale și pentru dezvoltarea unei tehnici proprii de utilizare a gipsului ortopedic pentru tratarea fracturilor osoase.
Biografie
Copilăria și formarea
Nikolai Pirogov s-a născut la Moscova, fiind al 13-lea dintre cei 14 copii ai lui Ivan Ivanovici Pirogov (născut în jurul anului 1772), un maior în serviciul comisarului și trezorier la Depozitul de Alimente al Moscovei. Bunicul patern provenea dintr-o familie de țărani și a slujit ca soldat în armata lui Petru cel Mare înainte de a se retrage și a deschide o berărie la Moscova. Mama lui Pirogov, Elizaveta Ivanovna Pirogova (născută Novikova), făcea parte dintr-o veche familie de comercianți din Moscova și era cu patru ani mai tânără decât soțul ei.[4][5]
A învățat să citească în mai multe limbi încă din copilărie. Tatăl său a murit în 1824, lăsând familia într-o situație financiară dificilă. Inițial, Pirogov intenționa să devină funcționar public, dar medicul familiei, Yefrem Mukhin, care era profesor de anatomie și fiziologie la Universitatea Imperială din Moscova, a convins autoritățile să-l accepte pe tânărul Pirogov, în vârstă de 14 ani, ca student.[6]
În 1828, după absolvirea Facultății de Medicină a plecat la Universitatea Imperială din Dorpat, unde a studiat sub îndrumarea profesorului Moyer (care studiase la rândul său cu Antonio Scarpa) și a obținut un doctorat pe tema ligaturii aortei ventrale în 1832. În timpul studiilor doctorale, a participat la combaterea epidemiei de holeră, fiind martor la numeroase decese cauzate de aceasta. Pe baza observațiilor sale, a realizat numeroase schițe ale modificărilor postmortem ale mușchilor celor care au murit de holeră, pe care ulterior le-a adunat într-un atlas dedicat.
În mai 1833, a călătorit la Berlin, unde a întâlnit chirurgi renumiți precum Karl Ferdinand von Graefe, Johann Nepomuk Rust și Johann Friedrich Dieffenbach la Universitatea din Berlin. Profesorul Bernhard von Langenbeck l-a învățat pe Pirogov să folosească corect bisturiul. Pirogov a vizitat, de asemenea, Universitatea din Göttingen, iar la întoarcere a ocupat funcția de profesor la Universitatea din Dorpat (1836—1840).[6]
Medic și chirurg de campanie
În octombrie 1840, Pirogov a fost numit profesor de chirurgie la Academia Imperială de Medicină Militară din Sankt Petersburg,[6] și a efectuat trei ani de serviciu militar în această perioadă. A folosit pentru prima dată eterul ca anestezic în 1847 și a investigat holera din 1848. În căutarea unei metode eficiente de predare, a decis să aplice cercetarea anatomică pe cadavre congelate, pe care a numit-o „anatomie de gheață”. Astfel, a luat naștere o nouă disciplină medicală — anatomia topografică. După câțiva ani de astfel de studii, Pirogov a publicat primul atlas anatomic, Anatomia topografică a corpului uman (vol. 1–4, 1851–1854).
În 1847, a plecat în Caucaz, unde armata rusă purta un război împotriva popoarelor montane locale. Aici, dorea să testeze metodele chirurgicale pe care le dezvoltase în câmp. În Caucaz, a aplicat pentru prima dată pansamente cu bandaje îmbibate în amidon.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0a/%D0%A1%D0%B5%D1%81%D1%82%D1%80%D1%8B_%D0%9A%D1%80%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D0%B7%D0%B4%D0%B2%D0%B8%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D1%8B%2C_%D0%A1%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C%2C_1855.jpg/220px-%D0%A1%D0%B5%D1%81%D1%82%D1%80%D1%8B_%D0%9A%D1%80%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D0%B7%D0%B4%D0%B2%D0%B8%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%BE%D0%B1%D1%89%D0%B8%D0%BD%D1%8B%2C_%D0%A1%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C%2C_1855.jpg)
În calitate de chirurg militar, a participat la Războiul Crimeei, ajungând în Simferopol la 11 decembrie 1854. Datorită activității sale din timpul Războiului Crimeii, este considerat părintele chirurgiei de campanie rusești. A urmat exemplul lui Louis-Joseph Seutin[7] în introducerea gipsului ortopedic pentru fixarea oaselor fracturate și a dezvoltat o nouă metodă osteoplastică pentru amputațiea piciorului, cunoscută sub numele de „amputația Pirogov”. A fost, de asemenea, primul care a utilizat anestezia pe câmpul de luptă, în special în timpul asediul Sevastopolului (1854–55), și a introdus în armata rusă un sistem de triaj – clasificarea soldaților răniți în cinci categorii. A susținut înființarea unui corp organizat de asistente medicale voluntare, Khrestovozdvizhenskaya (ru)[8] din cadrul Enciclopediei Carității din Sankt Petersburg, înființată de Marea Ducesă Elena Pavlovna în 1854.[9]
Revenirea și retragerea
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Ilya_Repin_Portrait_of_the_Surgeon_Nikolay_Pirogov_1881.jpg/220px-Ilya_Repin_Portrait_of_the_Surgeon_Nikolay_Pirogov_1881.jpg)
În 1856, după încheierea războiului, s-a întors la Sankt Petersburg și s-a retras de la academie, acceptând sugestia de a lucra ca superintendent al școlilor din Districtul Educațional Odessa, care reunea mai multe gubernii.[4] A scris un articol despre problemele pedagogiei, susținând educația săracilor, a minorităților etnice și a femeilor. A avut o influență semnificativă asupra deciziei familiei sale de a-și educa nepoata, Henriette Saloz-Joudra, care a obținut ulterior doctoratul în medicină și a devenit prima femeie care a deschis un cabinet medical privat în Geneva, Elveția.[10]
De asemenea, a susținut necesitatea dezvoltării învățământului secundar și se opunea specializării timpurii. În 1858, a primit rangul de Consilier Privat și a fost transferat la Kiev ca superintendent al școlilor din Districtul Educațional Kiev, după neînțelegeri cu guvernatorul general al Odesei.[4] În 1861, a devenit membru al Direcției Generale a Școlilor, servind la Ministerul Educației Naționale până la moartea sa. În același an, a cumpărat o moșie în satul Vișnia, lângă Vinița.
În 1862, a fost numit conducătorul unei delegații de studenți ruși trimiși în străinătate pentru a se pregăti pentru profesorat. A locuit în Heidelberg și, la un moment dat, l-a tratat pe Giuseppe Garibaldi pentru o rană suferită la Aspromonte pe 28 august. În 1866, la întoarcerea în Rusia, s-a stabilit la moșia sa, oferind asistență medicală gratuită țăranilor din zonă prin intermediul unei clinici pe care a înființat-o personal.[6]
În 1870, a vizitat câmpurile de luptă și spitalele de campanie ale Războiului Franco-Prusac ca reprezentant al Crucii Roșii Ruse, iar în 1877—1878 a petrecut câteva luni lucrând ca chirurg de campanie în timpul Războiului Ruso-Turc, tratând atât soldați ruși, cât și bulgari și organizând spitale de campanie. În 1879, a publicat Jurnalul unui medic bătrân și Întrebări de viață.[6]
A apărut în public pentru ultima dată pe 24 mai 1881 și a murit mai târziu în acel an la moșia sa din Vișnia, Gubernia Podolia (azi Vinița, Ucraina). Corpul său este conservat folosind tehnici de îmbălsămare dezvoltate chiar de el și se odihnește într-o biserică din Vinița. Spre deosebire de cadavrul lui Lenin, care necesită întreținere minuțioasă într-o clinică subterană specială de două ori pe săptămână, corpul lui Pirogov rămâne neatins și neschimbat: se spune că doar praful trebuie îndepărtat de pe el. Este păstrat la temperatura camerei într-un sicriu cu capac de sticlă (în timp ce corpul lui Lenin este conservat la o temperatură constantă scăzută).
Viața personală
Nikolai Pirogov a fost căsătorit de două ori. Prima sa soție a fost Ekaterina Dmitrievna Berezina (1822—1846), care provenea dintr-o veche familie nobilă și cu care s-a căsătorit în noiembrie 1842. Au avut doi fii: Nikolai (1843—1891), fizician, și Vladimir (1846—1914), istoric și arheolog. Ekaterina a murit la vârsta de 24 de ani din cauza complicațiilor apărute după nașterea celui de-al doilea fiu.
S-a recăsătorit în iunie 1850 cu Aleksandra Antonovna, născută baroneasa Bistrom (1828—1902), cu care nu a avut copii.[11][12]
Moștenire
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/1960_CPA_2504.jpg/220px-1960_CPA_2504.jpg)
Din anul 1847, Nikolai Pirogov a fost membru corespondent al Academiei Ruse de Științe și a primit premiul Demidov al academiei în 1844, 1851 și 1860. În 1881, a fost numit cetățean de onoare al Moscovei. La patru ani după moartea sa a fost fondată Societatea Pirogov, care își propune îmbunătățirea pregătirii medicale și a tratamentului medical în Rusia.
Muzeul Pirogov se află în Vinița, Ucraina, la fosta sa moșie și clinică. Lângă această clădire din 1947 se află un mausoleu care este folosit ca capelă de familie, în care corpul său îmbălsămat este expus publicului.
Ghețarul Pirogov din Antarctica,[13] Spitalul Pirogov din Sofia, Bulgaria și 2506 Pirogov asteroidul, descoperit în august 1976 de astronomul rus Nikolai Chernîh, îi poartă toate numele în onoarea sa.
Universitatea Națională de Cercetare Medicală din Rusia îi poartă numele, la fel ca și Universitatea de Stat de Medicină din Odesa. Universitatea de Medicină din Vinnytsia a primit numele lui N. Pirogov în 1960. În Uniunea Sovietică s-au emis timbre cu portretul său în 1949 și cu ocazia aniversării sale de 150 de ani în 1960. Cel mai important premiu umanitar din Uniunea Sovietică a fost Medalia de Aur Pirogov.
Pe lângă tehnicile sale avansate de amputare a piciorului, mai multe structuri anatomice îi poartă numele, precum: unghiul Pirogov; aponevroza Pirogov, o structură din fascie și aponevroza bicepsului; triunghiul Pirogov, o zonă triunghiulară situată între mușchiul milohioid, tendonul intermediar al musculus digastricus și nervul hipoglos.
În Parcul Sevastopol de la Dnipro, a fost ridicat un bust înfățișând amiralii și marinarii ruși din Războiul Crimeii, inclusiv Nikolay Pirogov, după renovările din 2008.[14][15]
Curiozități
- Un studiu realizat în 2015 l-a inclus pe Pirogov în „echipa rusă de medici”. Această listă cuprinde cincizeci și trei de medici și oameni de știință ruși renumiți din Federația Rusă, Uniunea Sovietică și Imperiul Rus, născuți între 1757 și 1950. Lista include medici din toate specialitățile. Printre ei se numără Vladimir Bekhterev, Vladimir Demikhov, Sergei Korsakoff, Ivan Pavlov, Victor Skumin.[16][17]
Note
- ^ a b c d Pedagogi i psihologi mira
- ^ Пирогов Николай Иванович, Marea Enciclopedie Sovietică (1969–1978)[*]
|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ CONOR[*][[CONOR (authority control file for author and corporate names in Slovene system COBISS)|]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor) - ^ a b c Solomon Shtreich (2016). N. I. Pirogov. — Moscova: Direct-Media, p. 8—9, 253—264 ISBN: 978-5-4475-7673-8
- ^ Alexei Maksimenkov (1961). Nikolai Ivanovich Pirogov. His Life and Meetings in Portraits and Illustrations. — Leningrad: Medgiz, p. 2
- ^ a b c d e Voloshin, I; Bernini, P. M. (). „Nickolay Ivanovich Pirogoff. Innovative scientist and clinician”. Spine. 23 (19): 2143–6. doi:10.1097/00007632-199810010-00022. PMID 9794062.
- ^ „Louis Seutin (1793–1862)” (în french). Brugmann. Mentenanță CS1: Limbă nerecunoscută (link)
- ^ „Exaltation of the Holy Cross Community of Sisters of Charity” (în russian). Mentenanță CS1: Limbă nerecunoscută (link)
- ^ Curtiss, John Shelton (). „Russian Sisters of Mercy in the Crimea, 1854-1855”. Slavic Review. 25 (1): 84–100. doi:10.2307/2492652. JSTOR 2492652. PMID 11633166. Accesat în – via JSTOR.
- ^ „Henriette SALOZ-JOUDRA”. 100 Elles* (în franceză). Accesat în .
- ^ Facts from the life of Nikolai Pirogov
- ^ PIROGOV, Nikolaj Ivanovič
- ^ Pirogov Glacier. SCAR Composite Gazetteer of Antarctica.
- ^ „У Севастопольському парку Дніпра прибрали погруддя російських адміралів часів Кримської війни (+фото)”. Крым.Реалии (în ucraineană). . Accesat în .
- ^ „Таємниця церкви Святого Лазаря”. www.ukrinform.ua (în ucraineană). . Accesat în .
- ^ „Сборная России по медицине”. Medportal.ru. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Сборная России по медицине”. Farm.tatarstan.ru. . Arhivat din original la . Accesat în .
Legături externe
- Opere de sau despre Nikolai Pirogov la Internet Archive
- Columbia Electronic Encyclopedia on Pirogov
- Russian State Medical University old website
- Website for the National Pirogov's Estate Museum
Materiale media legate de Nikolai Pirogov la Wikimedia Commons