Nicolae N. Săveanu
Nicolae N. Săveanu | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | ![]() Bârlad, Tutova, România ![]() |
Decedat | 1952 (85 de ani) ![]() București, România ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() ![]() |
Ocupație | profesor politician ![]() |
Limbi vorbite | limba română ![]() |
Președinte al Camerei Deputaților din România ![]() | |
În funcție februarie 1934 – iunie 1937 | |
În funcție iulie 1927 – noiembrie 1928 | |
Ministru al sănătății ![]() | |
În funcție – | |
Prefect în Putna ![]() | |
În funcție martie 1907 – martie 1907 | |
În funcție decembrie 1902 – decembrie 1904 | |
Prefect al județului Prahova ![]() | |
În funcție august 1902 – decembrie 1902 | |
Prefect în Putna ![]() | |
În funcție februarie 1901 – august 1902 | |
Deputat al României ![]() | |
Deținător actual | |
Funcție asumată | |
Primar în Focșani ![]() | |
Senator al României ![]() | |
Ministru al muncii și solidarității sociale ![]() | |
Partid politic | PNL |
Alma mater | Universitatea din București |
Modifică date / text ![]() |
Nicolae N. Săveanu (n. , Bârlad, Tutova, România – d. 1952, București, România) a fost un om politic și profesor român.
Biografie
Nicolae N. Săveanu s-a născut în Bârlad și a fost primul fiu al lui Nicolae Săveanu (1940-1922)[1], om politic, primar al orașului Focșani și al Smarandei Săveanu, născută Philippide, sora lingvistului Alexandru Philippide.
A urmat studii de drept și filosofie la Universitatea din București și a fost, ulterior, profesor de filozofie.
Săveanu a devenit ulterior un membru marcant al Partidului Național Liberal și a fost ales pentru prima dată în Camera Deputaților în 1898. El a fost numit prefect al județului Putna în februarie 1901, al județului Prahova în august 1902 și din nou al județului Putna (decembrie 1902 - decembrie 1904 și martie 1907). El a fost ales în Senat în 1907. A îndeplinit funcția de secretar general al Ministerului de Interne de două ori: iulie 1908 - decembrie 1910 și 1914-1918. În guvernul condus de Ion I.C. Brătianu, a fost ministrul sănătății publice și ocrotirii sociale (30 octombrie 1923 - 29 martie 1926). El a devenit senator de drept în 1928. Săveanu a îndeplinit timp de două mandate funcția de președinte al Camerei Deputaților: din iulie 1927 până în noiembrie 1928 și din februarie 1934 până în iunie 1937.
A murit la București.[2]
Fiul lui, Radu Săveanu, a fost căsătorit cu Ioana (născută Dumitrescu), care a avut o aventură cu prințul Nicolae începând din 1927; probabil la insistența părinților lui, Radu a obținut divorțul în anul următor.[3]
Note
- ^ Eduard Lambrino, Nicolae N. Săveanu. Vrancea: Editura „Salonul Literar”, 2020, p. 27, ISBN: 978-606-8580-78-4
- ^ Ion Mamina, Monarhia constituțională în România. București: Editura Enciclopedică, 2000, p. 410, ISBN: 978-973-45-0315-5
- ^ Ioan Scurtu, Istoria românilor în timpul celor patru regi (1866-1947). București: Editura Enciclopedică, 2004, p. 43, ISBN: 978-973-45-0643-9
Bibliografie
- Nicolae N. Săveanu (1866–1952), Eduard Lambrino, Editura „Salonul Literar”, Vrancea, 2020, ISBN: 978-606-8580-78-4