Gabriel Cramer
Gabriel Cramer | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1][2][3][4][5] ![]() Geneva, Republica Geneva(d) ![]() |
Decedat | (47 de ani)[1][2][3][4][5] ![]() Bagnols, Languedoc-Roussillon, Franța ![]() |
Ocupație | matematician fizician cadru didactic universitar[*] ![]() |
Locul desfășurării activității | Geneva[6] ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[7] ![]() |
Activitate | |
Domiciliu | Geneva ![]() |
Alma mater | Universitatea din Geneva ![]() |
Organizație | Universitatea din Geneva ![]() |
Rude | Gabriel Cramer[*][[Gabriel Cramer (Genevan publisher (1723-1793))|]] ![]() |
Premii | Membru al Societății Regale[*] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Gabriel Cramer (n. 31 iulie 1704 la Geneva - d. 4 ianuarie 1752 la Bagnols) a fost un matematician și fizician elvețian.
Cariera
S-a născut la Geneva ca fiu al Annei Mallet Cramer și al fizicianului Jean Cramer. Încă din tinerețe a dovedit reale înclinații spre matematică. La numai 18 ani și-a luat doctoratul, iar doi ani mai târziu era adjunct la catedra din acest domeniu. În 1749 devine membru al Royal Society.
A profesor de matematică și filozofie la Genf. În 1750 a fost numit profesor de filozofie la Geneva.
A întreprins mai multe călătorii în străinătate, legând prietenie cu Jean Bernoulli și Nicolas Bernoulli și a fost în relații de corespondență cu diferiți savanți.
Contribuții
În 1728 propune o soluție pentru o celebră problemă de teoria probabilităților, numită Paradoxul de la St. Petersburg.
În 1730 a creat determinanții, sub formă de algoritm matematic în legătură cu combinările și a elaborat ceea ce ulterior s-a denumit "regula lui Cramer", fiind utilizată la rezolvarea sistemelor de ecuații liniare.
La 40 de ani a scris lucrarea sa cel mai valoroasă, un tratat asupra curbelor algebrice intitulat Introduction à l'analyse des lignes courbes algébriques, pe care a publicat-o în 1750. A prezentat printre primii matematicieni, teoria curbelor în toate detaliile lor, folosind în mod foarte fecund triunghiul analitic în studiul fenomenelor diverselor ramuri ale unei curbe. Aici se găsește cea mai veche demonstrație a propoziției conform căreia o curbă de gradul n este determinată de n(n+3)/2 puncte ale acesteia aflate într-o poziție generală.
Cramer a editat operele a doi dintre frații Bernoulli. A tratat problema formei sferoidale a planetelor și a deplasării în timp a apsidelor acestora. A continuat studiile lui Newton asupra curbelor cubice.
O altă contribuție valoroasă care îi poartă numele este paradoxul lui Cramer (legat de intersecția a două curbe de ordin superior).
Scrieri
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Cramer_-_Introduction_a_l%27analyse_des_lignes_courbes_algebriques%2C_1750_-_1262149.jpg/220px-Cramer_-_Introduction_a_l%27analyse_des_lignes_courbes_algebriques%2C_1750_-_1262149.jpg)
- 1750: Introduction à l'analyse des lignes courbes algébriques, tratat în care a rezumat, completat și explicat, prin numeroase exemple, toate cercetările anterioare din domeniul curbelor algebrice, studiind lucrările tuturor înaintașilor
- Commercium epistolicum Leibinizi et Bernoulli.
Pentru o lucrare privind studiul înclinării orbitelor planetelor, în 1731, Cramer a primit primul premiu al Academiei de Științe din Paris.
Referințe
- ^ a b MacTutor History of Mathematics archive, accesat în
- ^ a b Gabriel Cramer, Opća i nacionalna enciklopedija
- ^ a b Gabriel Cramer, Gran Enciclopèdia Catalana
- ^ a b Gabriel Cramer, SNAC, accesat în
- ^ a b Gabriel Cramer, Hrvatska enciklopedija[*][[Hrvatska enciklopedija (Croatian national encyclopedia)|]]
- ^ Czech National Authority Database, accesat în
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
Bibliografie
- fr "Gabriel Cramer", in Rousseau et les savants genevois, p. 29
- en W. W. Rouse Ball, A Short Account of the History of Mathematics, (4th Edition, 1908)
- fr Isaac Benguigui, Gabriel Cramer : illustre mathématicien, 1704–1752, Genève, Cramer & Cie, 1998
- de Johann Christoph Strodtmann, « Geschichte des Herrn Gabriel Cramer », in Das neue gelehrte Europa […], 4th part, Meissner, 1754 Also digitized by e-rara.ch
Legături externe
- en O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., „Gabriel Cramer”, MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews .
- Regula lui Cramer - teorie
- Regula lui Cramer - exercitiu rezolvat