Vladimir Prelog
Sarajevo, Bosnia-Hercegovina, daværende Østerrike-Ungarn
Zürich, Sveits
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
veileder
Kongeriket Jugoslavia
Sveits
Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina (1963–)[1]
Serbias vitenskaps- og kunstakademi (1981–1998) (utanlandsk medlem)
Det russiske vitenskapsakademi
Sovjetunionens vitenskapsakademi
Slovenias akademi for vitenskap og kunst
National Academy of Sciences (1961–) (Foreign Associate of the National Academy of Sciences)
Det pavelige vitenskapsakademi[2]
American Academy of Arts and Sciences
Det franske vitenskapsakademiet
Kroatisk akademi for vitenskap og kunst
Universitetet i Zagreb
ETH Zürich
veileder
studenter
Biokjemi
![]() |
Nobelprisen i kjemi 1975 |
Vladimir Prelog (født i Sarajevo i dagens Bosnia-Hercegovina (da ett protektorat i Østerrike-Ungarn) 23. juli 1906, død i Zürich i Sveits 7. januar 1998) var en bosniakroatisk organisk kjemiker. Han forsket blant annet på naturproduktkjemi, stereokjemi og kjemisk syntese. I 1975 mottok han Nobelprisen i kjemi.
I åtterårsalderen flyttet Prelog sammen med sin familie til Zagreb og senere til Osijek i dagens Kroatia. Etter å ha tatt doktorgraden i Praha ble han lektor ved Universitetet i Zagrebs tekniske fakultet, hvor han i ble den første til å syntetisere adamantan og i samarbeide med legemiddelselskapet Pliva d.d. fremstilte han streptazol, en av de første sulfonamidene. Lavoslav Ružička inviterte Prelog til Eidgenössische Technische Hochschule Zürich i 1941. Der forsket Prelog i stereokjemi, naturproduktkjemi og strukturkjemi. Blant annet utformet han, Robert Cahn og Christopher Ingold de såkalte Cahn-Ingold-Prelog-reglene for navngiving av stereoisomerer.
Referanser
Eksterne lenker
- (en) Nobelprisen i kjemi 1975 hos Nobelprize.org
- (en) Vladimir Prelog hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i kjemi 1975
- v
- d
- r
- 1951: McMillan / Seaborg
- 1952: Martin / Synge
- 1953: Staudinger
- 1954: Pauling
- 1955: du Vigneaud
- 1956: Hinshelwood / Semjonov
- 1957: Todd
- 1958: Sanger
- 1959: Heyrovský
- 1960: Libby
- 1961: Calvin
- 1962: Perutz / Kendrew
- 1963: Ziegler / Natta
- 1964: Hodgkin
- 1965: Woodward
- 1966: Mulliken
- 1967: Eigen / Norrish / Porter
- 1968: Onsager
- 1969: Barton / Hassel
- 1970: Leloir
- 1971: Herzberg
- 1972: Anfinsen / Moore / Stein
- 1973: E. O. Fischer / Wilkinson
- 1974: Flory
- 1975: Cornforth / Prelog
- Hele listen
- 1901–25
- 1926–50
- 1951–75
- 1976–2000
- 2001– i dag
Portal: Vitenskap