Området farget i blå er Sunnhordland, det området der Sunnhordlandsdialekten blir talt.
Sunnhordlandsdialekten er dialekten som blir talt i Sunnhordland, særlig kommunene Stord, Bømlo, Fitjar, Kvinnherad og Tysnes. Kommunene lenger sør (Sveio, Etne, Ølen) har de siste tiårene nærmet seg haugalandsdialekten, mens man i Austevoll snakker en blanding mellom strilamål og Sunnhordlandsdialekt.
Kjennetegn ved Sunnhordlandsdialekten
Tidligere rulle-r /r~ɾ/ er i stor grad erstattet med en «myk» skarre-r /ʁ~ɐ/, mindre markert enn i bergensk og strilamål /ʀ/
artikkelen «det» heter «da», «da va ein løyen skjeggvekst»
o-endingar i bundet form entall av hokjønnsord. «Jento va fin(e) på håre»
o-ending i bundet form flertall av intetkjønnsord. «Sekunno gjekk sakte»
kj-lyden /ç/ blir uttalt som en tsj-lyd /tʃ/, men ikke som en sj-lyd /ʃ/; Tsjetil /tʃeːtʰɪlː/, ikke Kjetil /çeːtʰɪlː/ eller Sjetil /ʃeːtʰɪlː/
kort y blir ofte uttalt som ü eller u, tuggja, sukkel
òg blir på Stord, Fitjar og Bømlo ofte uttalt med lang o, ikke med lang å som i resten av Sunnhordland.
a-infinitiv
a-ending på hokjønnsord i ubunden form: ei jenta, ei stjerna
æ-er i skriftspråket blir som oftest uttalt som e-er, for eksempel militere, lerar, eren(d) istedenfor militæret, lærer og ærend