Shvetasvatara upanishad
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/Shvetashvatara_Upanishad_verse_1.1%2C_Sanskrit%2C_Devanagari_script.jpg/250px-Shvetashvatara_Upanishad_verse_1.1%2C_Sanskrit%2C_Devanagari_script.jpg)
Śvetāśvatara upaniṣad (sanskrit; devanāgarī: श्वेताश्वतर उपनिषद), også kalt śvetāśvataropaniṣad (श्वेताश्वतरोपनिषद्) og śvetāśvataropaniṣat (श्वेताश्वतरोपनिषत्), er en av de eldre og «primære» upaniṣadene. Śvetāśvatara betyr «bært på en hvit hest». Den er knyttet til Krishna Yajurveda og opptrer som nr 14 i mutikā-kanonen over 108 upanishader.[1]
Upanishaden inneholder 113 mantraer eller vers i seks kapitler.[2] I sitt verk brahmasutrabhasya, som er en kommentar til brahma sutraene, karakteriserte advaita vedanta-filosofen Adi Shankara (700–750) den som «mantra-upanishaden» til den vediske śvetāśvataskolen.