Ragnhild Gulbrandsen
Ragnhild Gulbrandsen | |||
---|---|---|---|
Født | 22. feb. 1977[1][2]![]() Narvik | ||
Beskjeftigelse | Fotballspiller, journalist ![]() | ||
Far | Odd Gulbrandsen[3] | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Høyde | 1,72 meter[4] | ||
Posisjon | Angrepsspiller | ||
Ungdomsklubb | |||
År | Klubber Ranheim | ||
Klubber* | |||
År | Klubber | Kamper (mål) | |
1997–2001 2002–2003 2004–2005 2006–2007 | Trondheims-Ørn Boston Breakers Trondheims-Ørn Asker | 190 (254) X (x) X (0) X (14) | |
Landslag | |||
År 1997-2007 | Lag K20 Norges A-landslag | Kamper (mål) 17 (8) 79 (30) | |
Ragnhild Øren Gulbrandsen (født 22. februar 1977 i Narvik) er en norsk journalist i Budstikka og tidligere fotballspiller, tidvis profesjonell, og olympisk mester. Gulbrandsen spilte mesteparten av sin karriere på Trondheims-Ørn.
Gulbrandsen ble rangert som nummer 47 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.[5]
På landslag
Ragnhild Gulbransen debuterte på landslaget den 10. mars 1997 i en kamp mot Finland under Algarve Cup. Gulbrandsen ble byttet inn i det 80. minutt, og scoret allerede etter to minutter av sin debutkamp. Gulbrandsen spilte også under EM i 1997 og VM to år etter. Hun scoret ingen mål, og spilte bare en kamp fra start. I OL i Sydney spilte Gulbrandsen alle kampene, om enn ikke alle fra start. Hun scoret bare ett mål, men det var til gjengjeld i finalen. Gulbrandsen scoret 2-1-målet til Norge mot USA, som så ut til å bli vinnermålet fram til overtid av andre omgang, da Tiffeny Milbrett utlignet. Gulbrandsen var på banen da Dagny Mellgren scoret vinnermålet.
På klubblag
Ragnhild Gulbrandsen har som spiller vært vesentlig for Trondheims-Ørn i den perioden hun spilte der. Hun har vunnet serien i 1997, 2000 og 2001 for Trondheims-Ørn. Hun var med på å vinne cupen i 1997, 1998, 1999 og 2001. I 1997, 2000 og 2001 ble hun toppscorer i Toppserien. I 2002–2003 var Gulbrandsen profesjonell fotballspiller i USA for Boston Breakers før laget måtte trekke seg. Gulbrandsen dro tilbake til Ørn, der hun ble i to sesonger. Gulbrandsen forlot Trondheims-Ørn i 2005 da hun fikk tilbud om fast jobb i Bærum. Det ble da naturlig for henne å spille for Asker Fotball Kvinner.[6] Gulbrandsen spilte to sesonger for Asker, men avsluttet fotballkarrieren med cupfinaletap mot Kolbotn Idrettslag i 2007.[7]
Slutten på fotballkarrieren
Gulbrandsen slet med et kne, og visste at kampene i VM i Kina i 2007 ville bli hennes siste. Etter at hun opplevde Berntsen som særdeles ufin mot Lise Klaveness, sa hun klart fra i media.[8] På det daværende tidspunkt hadde Ragnhild Gulbrandsen to uker igjen av sin aktive karriere. På tross av Gulbrandsens sterke angrep på Berntsen, var hun langt mer tvetydig året etter, da fem spillere på Røa Idrettslag forlot landslaget - og hun kritiserte landslagsspillere for å være for «veike».[9]
Referanser
- ^ Soccerdonna, Soccerdonna spiller-ID 629, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.fifa.com, besøkt 6. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
- ^ VG, verkets språk bokmål, www.vg.no, utgitt 25. mai 2000, besøkt 11. februar 2016[Hentet fra Wikidata]
- ^ (på de) Soccerdonna, Wikidata Q41779610, https://www.soccerdonna.de/
- ^ Nidaros: Trøndersk idretts adelskalender 2022 (krever abonnement)
- ^ Tungt å forlate Ørn Arkivert 28. mars 2014 hos Wayback Machine. – adressa.no
- ^ Avskjed med bismak Arkivert 11. november 2007 hos Wayback Machine.
- ^ Kraftig oppgjør med Bjarne Berntsen - vg.no
- ^ - Dagens landslagsspillere er for veike vg.no
Eksterne lenker
- (en) Ragnhild Gulbrandsen på Internet Movie Database
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – Olympedia
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – FIFA
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – WorldFootball.net
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – FootballDatabase.eu
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – Soccerway
- (no) Ragnhild Gulbrandsen – Norges Fotballforbund
- (de) Ragnhild Gulbrandsen – Soccerdonna
- (en) Ragnhild Gulbrandsen – FBref
- (en) Ragnhild Gulbrandsen på X (tidligere Twitter)
- (no) Aftenposten om Ragnhild Guldbrandsen
- (no) Egen hjemmeside fra 2005
- v
- d
- r
- 1996: Leinan
- 1997: R. Gulbrandsen
- 1998: Pettersen
- 1999: Thun
- 2000: Thun og R. Gulbrandsen
- 2001: R. Gulbrandsen
- 2002: Pettersen
- 2003: Pettersen, S. Gulbrandsen og Musland
- 2004: Moore
- 2005: Heimlund
- 2006: Thorsnes og Hansen
- 2007: Wiik
- 2008: Moore
- 2009: Mykjåland
- 2010: Klaveness
- 2011: Thorsnes
- 2012: Herlovsen
- 2013: Thorsnes
- 2014: Debinha
- 2015: Herlovsen
- 2016: Herlovsen
- 2017: Reiten
- 2018: Reiten
- 2019: Cordner
- 2020: Nkout
- 2021: Haavi
- 2022: Thorsnes