Oldenborrer
Oldenborrer | |||
---|---|---|---|
![]() Oldenborre | |||
Nomenklatur | |||
Melolonthinae Samouelle, 1819 | |||
Populærnavn | |||
oldenborrer[1] | |||
Klassifikasjon | |||
Rike | Dyr | ||
Rekke | Leddyr | ||
Klasse | Insekter | ||
Orden | Biller | ||
Familie | Skarabider | ||
Økologi | |||
Antall arter: | ca. 10 000, ca. 150 i Europa, 3 i Norge | ||
Habitat: | i jord, gressmarker | ||
Utbredelse: | hele Jorda bortsett fra polarområdene | ||
Inndelt i | |||
Oldenborrer er biller som har larver som eter planterøtter. Det er velkjente skadedyr i hele verden. De seneste årene har oldenborrer blitt et økende problem grunnet økende grøntarealer. Oldenborrene er en meget formrik gruppe med ca. 10 000 beskrevne arter.
Utseende
Små til ganske store (de fleste mellom 5-50 millimeter) biller med avlang kroppsform. På farge er de gjerne mer eller mindre brunlige, ofte med hvite flekker. Hodet er mer eller mindre firkantet med fint randet forkant, antennene ender i noen lange blader (lameller), disse er særlig påfallende hos hannene. Pronotum er forholdsvis flatt, uten påfallende utvekster. De fleste artene har velutviklede flygevinger og lange dekkvinger som dekker disse, men ofte ikke de ytterste leddene av bakkroppen. Undersiden er ofte helt eller delvis kledt med lange hår. Beina er nokså kraftige, leggene (tibiae) med noen tenner på yttersiden. Larvene er C-formede (scarabaeiforme), vanligvis med tynn og delvis gjennomsiktig hud. De har kraftige kjever og korte bein.
Levevis
Larvene lever i ofte to år, og lever av røttene på mange ulike planter. Eggene legges i flere omganger i jorden. For de artene som lever i kaldt klima overvintrer larvene ved å trekke seg ned i jorden under frostlaget. Neste vår kommer de opp og eter videre eller klekker til voksne biller. De voksne billene er oftest skumrings- eller nattaktive og kommer gjerne til lys. De er planteetere, mange eter blader, men det er også en del som lever av pollen.
Skadedyr
Flere arter av oldenborrer kan gjøre betydelig skade ved at larvene eter planterøtter. I Nord-Europa er det særlig plener og andre hageanlegg som er utsatt. Størst skade forårsaker ofte fugler, som graver opp plenen for å spise larvene. Når skaden er oppdaget, er plenen ødelagt. Hageeiere kan bli rammet i fire år. Grevlinger er glad i oldenborrelarver og kommer om natten og eter dem. Voksne biller av de nordeuropeiske artene klekker i mai og lever av blader på løvtrær. Noen arter kan gjøre en del skade som voksne, særlig på prydplanter, men de er vanligvis ikke så tallrike at skaden blir stor.
Det forekommer tre arter som kan gjøre skade i Norge: kastanejoldenborre, sankthansoldenborre samt hageoldenborre (sistnevnte hører imidlertid ikke til gruppen oldenborrer, Melolonthinae). Den siste kan bli bekjempet med nyttenematoder. Det er små rundormer som lever naturlig i jorden. De tar livet av larvene etter kort tid. De to øvrige artene kan ikke bekjempes på denne måten.
Siden 1999 har det blitt registrert flere angrep enn normalt i Norge, især på Sørlandet og Østlandet. På den andre siden har vanlig oldenborre (Melolontha melolontha), som tidligere var et beryktet skadeinsekt, gått så mye tilbake i store deler av Europa at den i dag er regnet som sjelden mange steder.
Utbredelse
Gruppen er utbredt over hele Jorda bortsett fra polområdene. I Norge forekommer de bare i de sørligste landsdelene.
Systematisk inndeling
Sericini og Hopliini blir ofte regnet som egne underfamilier.
- Ordenen biller, Coleoptera
- Underordenen Polyphaga
- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
- Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
- Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
- Pachycnemini-gruppen
- Stammen Anisonychini
- Stammen Pachycnemini
- Hopliini-gruppen
- Stammen Heterochelini
- Stammen Hopliini
- Stammen Madahopliini - ca. 230 arter, Madagaskar
- Stammen Scelophysini
- Pachycnemini-gruppen
- Underfamilien småoldenborrer (Sericinae) Kirby, 1837 - ca. 4400 arter
- Liparetrini-gruppen
- Stammen Athliini
- Stammen Comophorinini
- Stammen Heteronychini
- Stammen Liparetrini
- Stammen Maechidiini
- Stammen Phyllotocidiini
- Stammen Scitalini
- Oncerini-gruppen
- Stammen Oncerini
- Pachrodemini-gruppen
- Stammen Pachrodemini
- Sericini-gruppen
- Stammen Ablaberini
- Stammen Sericini
- Understammen Sericina
- Brun oldenborre, Serica brunnea - den vanligste arten i Norge
- Understammen Trochalina
- Understammen Sericina
- Sericoidini-gruppen
- Stammen Sericoidini
- Systellopini-gruppen
- Stammen Automoliini
- Stammen Systellopini
- Stammen Colymbomorphini
- Liparetrini-gruppen
- Underfamilien Chasmatopterinae
- Stammen Chasmatopterini
- Stammen Lichniini
- Stammen Podolasiini
- Underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) (i snever forstand) - noe over 4000 arter
- Stammen Cretomelolonthini Nikolajev, 1998 - fossil
- Slekten Cretomelolontha Nikolajev, 1998
- Stammen Diplotaxini
- Stammen Enariini
- Stammen Heptophyllini
- Stammen Leucopholini
- Stammen Melolonthini
- Slekten Melolontha O. F. Müller, 1764 – 6 arter i Europa, i Norden:
- Vanlig oldenborre, Melolontha melolontha (Linnaeus, 1758) – ikke i Norge
- Kastanjeoldenborre, Melolontha hippocastani Fabricius, 1801
- Slekten Polyphylla Harris, 1842 – 8 arter i Europa, i Norden:
- Polyphylla fullo (Linnaeus, 1758) – ikke i Norge
- Slekten Melolontha O. F. Müller, 1764 – 6 arter i Europa, i Norden:
- Stammen Pegylini
- Stammen Rhizotrogini
- Slekten Amphimallon Berthold, 1827 – 42 arter i Europa
- Stammen Schizonychini
- Fossile slekter med uklar stammetilknytning:
- Slekten Eophyllocerus Haupt, 1950
- Slekten (?) Melolonthites Heer, 1847
- Stammen Cretomelolonthini Nikolajev, 1998 - fossil
- Underfamilien Macrodactylinae - ca. 1200 arter
- Stammen Ceraspini
- Stammen Clavipalpini
- Stammen Dichelonychini
- Stammen Dicraniini
- Stammen Diphycerini
- Stammen Isonychini
- Stammen Liogenini
- Stammen Macrodactylini
- Underfamilien Pachydeminae - ca. 560 arter
- Stammen Aegosthetini
- Stammen Pachydemini
- Underfamilien Diphucephalinae
- Stammen Diphucephalini
- Underfamilien Pachytrichinae
- Stammen Pachytrichini
- Underfamilien Euchirinae - ofte regnet som en egen familie, Euchiridae
- Stammen Pachypodini
- Stammen Tanyproctini
- Underfamilien oldenborrer, (Melolonthinae) Samouelle, 1819
- Familien skarabider (Scarabaeidae) Latreille, 1806
- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
- Underordenen Polyphaga
I litteraturen
Knut Hamsun nevner oldenborren i sin roman Pan fra 1894:
Allerede hadde oldenborren ophørt å flyve og menneskene blev mig mere og mere uforklarlige skjønt solen belyste dem nat og dag.
![]()
[2]
Referanser
Kilder
- Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr Arkivert 2. juni 2017 hos Wayback Machine.
- Oversikt over gruppene med artstall
Eksterne lenker
- (en) oldenborrer i Encyclopedia of Life
- (no) oldenborrer hos Artsdatabanken
- (sv) oldenborrer hos Dyntaxa
- (en) oldenborrer hos Fauna Europaea
- (en) oldenborrer hos Fossilworks
- (en) oldenborrer hos ITIS
- (en) oldenborrer hos NCBI
- (en) Kategori:Melolonthinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
- Melolonthinae – detaljert informasjon på Wikispecies