Ndre Mjeda
Ndre Mjeda | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 19. nov. 1866[1]![]() Shkodër | ||
Død | 1. aug. 1937[1]![]() Shkodër | ||
Beskjeftigelse | Oversetter, universitetslærer, katolsk prest, skribent, lyriker, politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Gregoriana | ||
Nasjonalitet | Albania | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Ndre Mjeda på Commons |
Ndre Mjeda (1866–1937) var en albansk dikter og katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han var av den albanske erkebiskop Lazër Mjeda (1869-1935).
Liv og virke
Mejda ble påvirket av den jesuittiske forfatteren Anton Xanoni og den fransiskanske dikteren Leonardo De Martino.[trenger referanse] Fra 1880 til 1887 studerte Mjeda litteraturvitenskap ved Porta Coeli, en kartusiansk kirke i Valencia i Spania, og siden retorikk, latin og italiensk i Kroatia og i Italia i Roma og Chieri. I studieløpet begynte Mjeda å skrive albansk poesi. To av hans mest berømte dikt ble Vaji i Bylbylit («Nattergalens klage») og Vorri i Skanderbegut («Skanderbegs grav»).
Mjeda gav også undervisning i musikk i den italienske byen Cremona i årene 1887–1891. Han oversatte og publiserte religiøs litteratur, og mest kjent er et verk om den hellige Jan Berchmans' liv (1892).
Mjeda studerte senere teologi på en jesuittskole i polske Kraków og gav undervisning i filosofi og filologi. Han ble bibliotekar på en skole i Kraljevica i Kroatia og ble engasjert som professor i logikk og metafysikk. Han ble utestengt fra undervisningen i 1898 på grunn av en tvist mellom Østerrike-Ungarn og Pavestolen.[trenger referanse]
Mjeda var medlem av den litterære kommisjon i Shkodër under den østerriksk-ungarske administrasjon og medlem i Albanias nasjonalforsamling.
Han forlot politikken etter at kong Ahmet Zogu overtok makten og avsatte Fan Noli. De følgende årene var han sjelesørger i Kukël og underviste i språk og litteratur ved jesuittenes høyskole i hjembyen.
Referanser
- ^ a b Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 41298[Hentet fra Wikidata]
Litteratur
- Hasan Kaleshi: Mjeda, Don Ndre, in: Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas. Bd. 3. München 1979, S. 225–229