Marina Abramović
Marina Abramović | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 30. nov. 1946[1][2][3][4]![]() Beograd[5][6][7][8] | ||
Beskjeftigelse | Performancekunstner, fotograf, videokunstner, billedhugger, lydkunstner, universitetslærer, filmprodusent, scenograf, filmregissør, kunstner, manusforfatter, billedkunstner ![]() | ||
Utdannet ved | Akademiet for bildende kunst i Beograd (–1970) Akademiet for bildende kunst i Zagreb (–1972) | ||
Ektefelle | Neša Paripović (1971–1976) Paolo Canevari (2005–2009) Ulay | ||
Nasjonalitet | 6 oppføringer Jugoslavias føderale folkerepublikk Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia[9] Den føderale republikken Jugoslavia Serbia og Montenegro Serbia Jugoslavia[10] | ||
Medlem av | Royal Academy (æresmedlem) Abramović/Ulay Jan Fabre & Marina Abramovic | ||
Utmerkelser | Østerrikes æreskors for vitenskap og kunst (2008) Berliner Bär (2012) Fyrsten av Asturias' pris for kunst[11] Sonningprisen (2023)[12] | ||
Felt | performancekunst performance[13] kroppskunst[13] endurance art | ||
Periode | Konseptkunst,[14][15] performancekunst | ||
Kjente verk | Seven Easy Pieces, Art must be beautiful… Artist must be beautiful…, Artist is Present | ||
Beskyttere | Académie des beaux-arts, Universität der Künste Berlin, Hochschule für bildende Künste Hamburg, Braunschweig University of Art | ||
Off. nettsted | www | ||
Marina Abramović på Commons |
Marina Abramović (født 30. november 1946 i Beograd, Jugoslavia) er en New York-basert serbisk performancekunstner som begynte sin karriere i begynnelsen av 1970-årene. Hun er kjent for sin overskridende bruk av egen kropp i sine performanceforestillinger.
I 1976, etter å ha flyttet til Amsterdam, møtte Abramović den vesttyske performancekunstneren Uwe Laysiepen, som bare gikk under navnet Ulay. De innledet et privat forhold og profesjonelt samarbeid, som varte frem til 1988. Som en markering av avslutningen på forholdet, gjorde de en performance på den kinesiske mur i 1988, der de startet å gå fra hver sin ende til de møttes på midten.[16]
Abramović har kjøpt et eget teater som ligger to timer nord for Manhattan i Hudson, New York der hun opprettet sin egen ideelle organisasjon, Marina Abramović Institute, en stiftelse for bevaring av performancekunst. Hun ville bruker teateret til å arbeide og utvikle ideer innen video og produksjonsutstyr. På eiendommen er det også et hus, som skulle benyttes av kunstnere. Prosjektet for å bruke bygningen til dette formålet ble nedlagt på grunn av pengemangel.[17][18] Per januar 2020 var bygningen til salgs.[19]
I 2008 ble Abramović omtalt i Chiara Clementes dokumentar «Our City Dreams».[20] Abramović er også gjenstand for en uavhengig dokumentarfilm med tittelen Marina Abramović: The Artist Is Present som er basert på hennes liv og kunstneriske ytelser. Filmen ble kringkastet i USA på fjernsynskanalen HBO.[21]
Abramović ble i 2021 tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for kunst[22] og i 2023 Sonningprisen.
Referanser
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ Benezit Dictionary of Artists, «Marina Abramovic», Benezit-ID B00000363[Hentet fra Wikidata]
- ^ CLARA, «Marina Abramovic», CLARA-ID 13[Hentet fra Wikidata]
- ^ RKDartists, «Marina Abramovic», RKD kunstner-ID 240[Hentet fra Wikidata]
- ^ Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Marina-Abramovic[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ ZKM person ID marina-abramovic, zkm.de, besøkt 30. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ RKDartists, RKD kunstner-ID 240[Hentet fra Wikidata]
- ^ Museum of Modern Arts online samling, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
- ^ RKD kunstner-ID 240, rkd.nl, besøkt 9. september 2021[Hentet fra Wikidata]
- ^ elpais.com, besøkt 12. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
- ^ kunsten.nu[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0116193, besøkt 7. november 2022[Hentet fra Wikidata]
- ^ Artnet, Artnet artist ID marina-abramovic, Wikidata Q266566, https://www.artnet.com/
- ^ http://www.artnet.com/artists/marina-abramovic/.
- ^ AnOther (3. mars 2020). «When Marina Abramović and Ulay Moved the Art World to Tears». AnOther (engelsk). Besøkt 12. april 2020.
- ^ «The Artist Is Present but the Money Isn't: Marina Abramović Scraps $31 Million Performance Art Facility». artnet News (engelsk). 6. oktober 2017. Besøkt 12. april 2020.
- ^ «What Happened to the $2.2M Marina Abramović Raised to Build Her Institute?». Hyperallergic (engelsk). 13. november 2017. Besøkt 12. april 2020.
- ^ www.brownstoner.com https://www.brownstoner.com/upstate/hudson-ny-marina-abramovic-performance-art-institute-614-columbia-street-walter-reade-community-theatre/. Besøkt 12. april 2020. Manglende eller tom
|tittel=
(hjelp) - ^ «Chiara Clemente / “Our City Dreams” / Feature Documentary». H REPRESENTS (engelsk). 23. februar 2019. Arkivert fra originalen 12. april 2020. Besøkt 12. april 2020.
- ^ «Marina Abramovic: The Artist Is Present: Sundance Film Review». The Hollywood Reporter (engelsk). Besøkt 12. april 2020.
- ^ «Marina Abramović, Princess of Asturias Award for the Arts - Press». The Princess of Asturias Foundation (engelsk). 12. mai 2021. Besøkt 12. mai 2021.
Eksterne lenker
- (en) Offisielt nettsted
- (en) Offisielt nettsted
- (en) Marina Abramović – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Marina Abramović på Internet Movie Database
- (fr) Marina Abramović på Allociné
- (en) Marina Abramović hos Rotten Tomatoes
- (en) Marina Abramović hos The Movie Database
- (en) Marina Abramović på MusicBrainz
- (en) Marina Abramović på Songkick
- v
- d
- r
- 1950: Winston Churchill
- 1959: Albert Schweitzer
- 1960: Bertrand Russell
- 1961: Niels Bohr
- 1962: Alvar Aalto
- 1963: Karl Barth
- 1964: Dominique Pire
- 1965: Richard von Coudenhove-Kalergi
- 1966: Laurence Olivier
- 1967: W.A. Visser´t Hooft
- 1968: Arthur Koestler
- 1969: Halldór Laxness
- 1970: Max Tau
- 1971: Danilo Dolci
- 1973: Karl Popper
- 1975: Hannah Arendt
- 1977: Arne Næss
- 1979: Hermann Gmeiner
- 1981: Dario Fo
- 1983: Simone de Beauvoir
- 1985: William Heinesen
- 1987: Jürgen Habermas
- 1989: Ingmar Bergman
- 1991: Václav Havel
- 1994: Krzysztof Kieślowski
- 1996: Günter Grass
- 1998: Jørn Utzon
- 2000: Eugenio Barba
- 2002: Mary Robinson
- 2004: Mona Hatoum
- 2006: Ágnes Heller
- 2008: Renzo Piano
- 2010: Hans Magnus Enzensberger
- 2012: Orhan Pamuk
- 2014: Michael Haneke
- 2018: Lars von Trier
- 2021: Svetlana Aleksijevitsj
- 2023: Marina Abramović