Johannes Aengenent
Johannes Aengenent | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. mars 1873[1]![]() | ||
Død | 3. sep. 1935[1]![]() | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1897–), katolsk biskop (1928–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Nasjonalitet | Kongeriket Nederlandene | ||
Johannes Aengenent på Commons |
Johannes Dominicus Josephus Aengenent (født 15. mars 1873 i Delft i Nederland, død 3. september 1935 i Haarlem) var biskop i det katolske bispedømme Haarlem fra 1928 og til sin død.
Liv og virke
Prest
Johannes Aengenent ble presteviet i en alder av 24 år den 3. april 1897.
Han ble professor ved hovedseminaret i Warmond. Han skrev blant annet en lærebok i sosiologi og en håndbok i filosofiens historie. Han spilte en viktig rolle i å gjenopprette bispedømmets økonomiske situasjon, som var blitt vanskelig grunnet byggingen av mange nye kirker.
Biskop av Haarlem
Han ble utnevnt til biskop av Haarlem den 15. juni 1928, og ble bispeviet 25. juli samme år av den pavelige nuntius til Nederland titulærerkebiskop Lorenzo Schioppa; medkonsekrerende var biskopene Laurentius Josephus Antonius Hubertus Schrijnen (Schrynen) av Roermond og Pieter Adriaan Willem Hopmans av Breda. Aengenent valgte «Justitia et Pax» som bispelig devise.
Motsetninger mellom bispedømmer og biskoper under Aengeents tid som biskop ga også Haarlem problemer. Innen Haarlem ble det organisatorisk lagt vekt på den såkalte Volksbond for den lille mann til fordel for lekfolket, mens eventuelle sosiale forandringer eller planer for dette kom i andre rekke; i andre bispedømmer ble katolske arbeiderforeninger prioritert, i øyemål å fremme deres sosiale forbedring. På det teologiske område forble folk i Haarlem ortodokse i doktrinen, og da på linje med pave Pius X (integralister), mens de i andre bispedømmer var åpne for nye ideer (modernister). På grunn av biskop Aengeents fleksible opptreden i denne forbindelse, ble slike motsetninger i det minste noe nedtonet innen hans bispedømme.
I 1920- og 1930-årene støttet han opp om presten Alphons Ariëns og RKSP-politikeren og ministeren Piet Aalberse som frittalende talsmenn og propagandister for katolsk sosiallære. Biskop Aengenent ble til og med hovedbiskopen for sosiale spørsmål på bispemøtene, og var den hovedansvarlige bak biskopenes første fordømmelse av nasjonalsosialismen (i 1935).
En av de kinkigste oppgavene biskop Aengenent sto overfor var restrukturering av kirkens økonomi. I perioden fra 1905 til 1930 hadde det foregått bygging i bispedømmet uten særlig konsekvensutredning. Den ene kirken ble gjort enda vakrere og større enn den andre. Den ene bygningen etter den andre var reist. Da krisen kom og inntektene ble halvert, var tretti menigheter ikke lenger i stand til å oppfylle sine økonomiske forpliktelser. I 1933 ble det nedsatt et utvalg for regulering av kirkekreditten, som skulle representere alle interesser i de alvorlige økonomiske vanskeligheter som var oppstått for kirkestyrene. I 1935 måtte de ta det drastiske grep å gjøre kirkenes obligasjoner halvparten rentebærende og halvparten rentefrie. For Aengement, som alltid snakket om streng rettferdighet, var dette vanskelig å fordøye. Omorganiseringen førte til forbedringer, men det var først etter andre verdenskrig at den kom til en vellykket avslutning.
Han var dypt berørt av over oppførselen til smålige skikkelser i bispedømmet som plaget ham og bak hans rygg gjorde ham ville gjøre ham mistenkelig i Romas øyne. Likevel betydde han meget for den katolske kirke i Nederland. Han gjenopprettet enheten som hadde vært mangelvare i mange år, delvis på grunn av gjensidig rivalisering, i det nederlandske bispekollegiet, og banet dermed vei for felles handling fra bispeembetet i krigstider. Han har løftet seminaropplæringen i bispedømmet til et høyere nivå ved kvalitetsforbedringer. Hans eksempel var også inspirerende i andre bispedømmer. Hans etterfølger, tvunget av omstendighetene, kunne ikke gjennomføre alle de planene som ble lagt. På grunn av sin sosiale holdning, tydelig inspirert av tankene stimulert i den katolske verden siden Rerum Novarum, klarte han også å trekke de haarlemske presteskaps oppmerksomheten mot de sosiale spørsmål.
Etter noen uker med sykdom og etter en operasjon døde han i en alder av 62 år i Mariastiftelsen i Haarlem den 3. september 1935.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
- Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
- Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
- Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
- Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
- Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) *1621
- Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
- Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
- Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
- Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
- Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
- Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
- Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
- Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
- Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
- Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
- Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
- Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
- Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
- Kardinal Andreas Franz Frühwirth (1845-1933) *1907
- Erkebiskop Lorenzo Schioppa (1871-1935) *1920
- Biskop Johannes Aengenent (1873-1935) *1928[2]
Kilder
- Biografisch Woordenboek van Nederland - Biografi.
Referanser
- ^ a b Biografisch Portaal, oppført som Johannes Dominicus Josephus Aengenent, Biografisch Portaal number 48497952, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ aeng.html, lest 4. mars 2022