Szent Lőrinc-félsziget (Madeira)
Koordináták: é. sz. 32° 44′ 36″, ny. h. 16° 42′ 05″32.743333333333, -16.70138888888932.743333°N 16.701389°W
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o_mapa.jpg/220px-Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o_mapa.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Ponta_de_Sao_Lourenco_severn%C3%AD_b%C5%99eh.jpg/220px-Ponta_de_Sao_Lourenco_severn%C3%AD_b%C5%99eh.jpg)
A Szent Lőrinc-félsziget (portugálul Ponta de São Lourenço) Madeira szigetének mintegy 8 km hosszan a tengerbe nyúló keleti földnyelve.
Földrajzi helyzete
Caniçal falunál, az Abra-öbölnél (Baia de Abra) kezdődik. Az öböl fölötti parkolóból szép kilátás nyílik a Kopár-szigetekre (Ilhas Desertas), nyugat felé pedig a Porto da Cruz és Faial közötti Sasok sziklájára (Penha de Águia). Utolsó, csaknem két kilométeres szakaszát egy pár méter széles csatorna (a Boqueirão) választja el a félsziget nagyobbik részétől, úgyhogy ez voltaképpen önálló sziget (Ilhéu de Agostinho). Ennek folytatásában még egy szigetke (Világítótorony-sziget, Ilhéu do Fárol, más néven: Ilhéu do Fora) emelkedik a víz fölé, rajta a Szent Lőrinc világítótoronnyal. Ez Madeira legrégibb világítótornya: 1870 óta küldözgeti jeleit az éjszakába.
A félsziget északi partja mentén több tucatnyi további, ugyancsak kopár szirt, illetve szigetke emelkedik a víz színe fölé. A nagyobbaknak neve is van; kelet felé haladva:
- Ilheu de Garajós,
- Calhau dos Barreiros,
- Baixas do Guincho,
- Pedra Furada,
- Ilhéu do Guincho,
- Estreito,
- Ilhéu do Agostinho.
Fenti sajátosságok okán a félsziget két partja igencsak különbözik: a meredeken a tengerbe szakadó, szirtekkel körített északi partot kimondottan nehéz a tenger felől megközelíteni, a jóval lankásabb déli parton viszont több alkalmas kikötőhely is akad.
Földtani felépítése
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5f/Felsen-bei-Sao-Lourenco.jpg/120px-Felsen-bei-Sao-Lourenco.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o_%28north%29_-_May_2007.jpg/220px-Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o_%28north%29_-_May_2007.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Echium_nervosum_at_Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o.jpg/220px-Echium_nervosum_at_Ponta_de_S%C3%A3o_Louren%C3%A7o.jpg)
A félszigetet felépítő bazalttufába több deciméteresig terjedő átmérőjű vulkáni bombák ágyazódtak be. A tufát sűrűn bazalt kőzettelérek törik át; mivel ezek kevésbé mállékonyak, karakteresen kipreparálódnak a tufából. A partmenti szigetkék is a kőzettelérek folytatásait jelzik.
Története
Amikor a szigetet betelepítő portugálok az 1420-as évek elején Madeira erdeinek nagy részét felégették, a tűz a Szent Lőrinc-félszigetre nem terjedt át; itt épen megmaradt a babérlombú erdő úgynevezett cserje formációja, a sárkányvérfa erdő. A fákat azonban hamarosan elkezdték kitermelni, és a védtelenül maradt, vékony talajtakarót a csapadék gyorsan a tengerbe mosta (ezt jelentősen elősegítette a legeltetés is). A kopár sziklák között csak gyér lágyszárú növényzet maradt fenn, mindazonáltal az eredeti sárkányfaerdő gyepszintjének néhány, bennszülött faja itt vészelte át a sziget betelepítését. A félszigeten számos ritka madárfaj fészkel, és időnként még a Földközi-tengeri barátfókák is kimásznak partjaira.
1982-ben a félszigetet a sajátos flóra, fauna és a földtani értékek védelmére természetvédelmi területté nyilvánították, bízva az eredeti növénytakaró lassú regenerálódásában.
Források
- Rita Henss: Madeira, Porto Santo. Marco Polo Útikönyvek (Corvina Kiadó, 2006)
- Susanne Lips: Madeira (Polyglott Kiadó, Budapest, 2002) 108 p. ISSN 1587-6373; ISBN 963-9458-00-7
Külső hivatkozások
![Commons:Category:Ponta de São Lourenço](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/50px-Commons-logo.svg.png)
- Ponta de Sao Lourenco's Natural Reserve (angolul)