Moldvabányai csata
Moldvabányai csata | |||
![]() | |||
Csatajelenet Mátyás és István vajda seregei között, illusztráció Thuróczi János: Chronica Hungarorum című művéből (1488)[1] | |||
Időpont | 1467. december 15. | ||
Helyszín | Moldvabánya | ||
Eredmény | A magyar sereg győzelme;[2] a támadó moldvaiakat visszaszorították, a király sebesülése és a veszteségek miatt a magyarok kivonultak Moldvából, a következő években Moldva újra Mátyás vazallusa lett | ||
Szemben álló felek | |||
| |||
Parancsnokok | |||
| |||
Szemben álló erők | |||
| |||
Veszteségek | |||
| |||
![]() | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Moldvabányai csata témájú médiaállományokat. |
A moldvabányai csata 1467. december 15-én zajlott a Moldvát hűbéresévé tenni akaró Hunyadi Mátyás és a moldvai vajda, III. „Nagy” István erői között. A Moldvabánya (civitas Moldaviae[6]) városában megszálló magyar sereget éjjel meglepték a moldvaiak és a véres kézitusában maga Mátyás is három sebet kapott. Bár a támadókat sikerült visszaverni, a király sebesülése és az elszenvedett veszteségek miatt a magyar sereg visszavonult Erdélybe. A következő évben István vajda kibékült a magyar királlyal.
Előzmények
A 15. század közepén I. Sándor vajda két fia, III. Péter Áron és II. Bogdán (valamint ennek fia, III. István) küzdött a Moldva fölötti hatalomért. A harcoló felek aszerint esküdtek hűséget a szomszédos hatalmaknak, Lengyelországnak illetve Magyarországnak, ahogyan érdekeiknek leginkább megfelelt. 1451-ben Péter Áron legyőzte és lefejeztette Bogdánt és a lengyel királlyal kötött szövetséget. Ennek megfelelően III. István Hunyadi Jánostól kért segítséget. 1457-ben havasalföldi segítséggel István szerezte meg a trónt és behódolt IV. Kázmérnak, Péter Áron pedig Magyarországra menekült. 1462-ben István megostromolta, 1465-ben pedig el is foglalta a Duna-deltában fekvő havasalföldi és magyar csapatok által védett Kilia erődjét, és feltehetően szerepe volt az 1467-es erdélyi felkelés kirobbantásában is. Miután Mátyás király leverte a felkelést, úgy döntött, hogy még abban az évben fegyverrel kényszeríti meghódolásra a szomszédos fejedelemséget.
Bár Szapolyai Imre óva intette a királyt, hogy a tél kezdetén hadműveletekbe fogjon, Mátyás október végén (vagy november 25-én) elindult Nagyszebenből. Az Ojtozi- és Gyimesi-szorost eltorlaszolva és lengyel zsoldosokkal megerősítve találta; itt áttört és a Szeret völgyébe érkezve kifosztotta és felégette Bákó és Románvásár városokat. István békekérő követeket küldött hozzá, de ajánlatát Mátyás csak taktikázásnak ítélte és továbbnyomult Szőcsvásárba, a vajda székhelye felé.
A csata lefolyása
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/67/Battlbaia.png/160px-Battlbaia.png)
December elején hosszabb táborozással számolva a Moldova folyó mellett fekvő Moldvabánya kisvárosban szállt meg a magyar sereg. Itt újabb követek érkeztek, de a tárgyalások továbbra sem jártak eredménnyel. December 14-én állítólag magát István vajdát is elfogták, de rávette fogvatartóját, egy erdélyi hadnagyot, hogy engedje szabadon. December 15-én este egy erdélyi nemes érkezett Mátyáshoz, azzal a hírrel, hogy 12 000 moldvai fegyveres közeledik a város felé, amelyben lengyel, székely és rutén zsoldosok is harcoltak. A város védelmét megerősítették és még az este folyamán a három részre osztott moldvai sereg támadásba lendült. A támadók a helyi polgárok segítségével többhelyütt felgyújtották a várost, majd négyórás elkeseredett kézitusa következett, melynek során a moldvaiak a főtéren a magyar királyt védő 200 páncélos lovagig is eljutottak. A harc során Mátyás három sebet kapott; egy kopja hegye beletört a testébe és csak négy évvel később tudták eltávolítani. Elkeseredett küzdelemben sikerült kiszorítani a moldvai és lengyel zsoldos támadókat a városon kívülre. Janus Pannonius szerint 7000 moldvai esett el és még 4000-et vágtak le menekülés közben. A magyar veszteségeket Antonio Bonfini 1200-ra, Janus Pannonius 4000-re teszi (a Historiae Polonicae lengyel krónika 10 000 magyar áldozatról tud).
Következmények
![]() | Ez a szakasz nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szakaszban szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
Mivel a király súlyosan megsebesült (csak hordszéken tudott közlekedni), a sereg jelentős veszteségeket szenvedett és nem volt utánpótlásuk, Mátyás visszafordult Erdélybe. A lengyel krónika szerint 500 ágyút (a szám egyértelműen irreális) és egyéb kincseket ásott el visszavonulása közben. A csatában mindkét fél győztesnek nyilvánította magát, István vajda a zsákmányolt zászlókat és a hátrahagyott értékeket elküldte a lengyel királynak diadala bizonyítékául. Mátyás is jelentős számú moldvai zászlót zsákmányolt, ezeket a budai Boldogasszony-templomban helyezték el.
Míg vad Moldvát nyomta Mátyás király hada,
zászlaját Vitéz is elküldötte oda.
hálából templomba vitte zászlójukat.
Oláh földről mikor visszatért a csapat,
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Stefan_cel_Mare_statue_in_Suceava.jpg/220px-Stefan_cel_Mare_statue_in_Suceava.jpg)
Hadjárata, melynek célja Moldávia igába hajtása volt, sikerrel zárult. III. István ellenfele, Péter Áron egyes források szerint[forrás?] szintén a moldvabányai csatában esett el; mások szerint[forrás?] a következő évben István betört Erdélybe, itt fogta el és fejeztette le Péter Áront. Az utóbbira nincs bizonyíték és valószínűtlen, mivel a magyar haderő a királlyal együtt Erdélyben állomásozott és minden bizonnyal feltartotta volna. 1468-ban III. István békét kötött Mátyással, hűbérurának fogadva el a magyar királyt, aki többször nem támadott Moldvára, sőt több ízben segítette őket a törökök és a havasalföldiek ellen, így a Moldvai–török háborúban a vászlói csatában is.
Jegyzetek
- ↑ Thuróczi János: Chronica Hungarorum, 1488. [2010. december 2-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. augusztus 19.)
- ↑ Horváth Gábor: A moldvabányai csata – Ezen a napon történt Győri Szalon, 2017.12.15
- ↑ Bánlaky József:A magyar nemzet hadtörténelme Digitális kiadás: Arcanum Adatbázis Kft. 2001
- ↑ Bonfinius, Rerum Hungaricarum decades IX., 505.
- ↑ a b Janus Pannonius levele Thuz János szlavón bánhoz
- ↑ „Civitas Moldaviae, Alexandru Moldaovcici”
- ↑ Janus Pannonius: A Duna mellől (fordította Geréb László)
Források
- Bánlaky József:A magyar nemzet hadtörténelme Digitális kiadás: Arcanum Adatbázis Kft. 2001
- Antonio Bonfini: Rerum Hungaricum decades
- Horváth Gábor: Győri Szalon. A moldvabányai csata – Ezen a napon történt, 2017.12.15
- Joannes de Thwrocz: Chronica Hungarorum a Thuróczy-krónika magyar fordításban
- Tarján M. Tamás: 1467. december 15. | Hunyadi Mátyás vereséget szenved Moldvabányánál Rubicon.hu
- Szokola László: Mátyás király 1467. évi moldvai hadjárata
További információk
- George Cioranescu: La Bataille de Baïa , München
Középkorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap