Joseph Decaisne
Joseph Decaisne | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1809. március 18. Brüsszel |
Elhunyt | 1882. február 8. (72 évesen) Párizs |
Sírhely | Montmartre-i temető |
Ismeretes mint |
|
Nemzetiség | vallon |
Állampolgárság | ![]() ![]() |
Iskolái | Science Faculty of Paris |
Pályafutása | |
Szakterület | botanika, agronómia |
Munkahelyek | |
Más munkahelyek | Párizsi Füvészkert (Jardin des Plantes) — igazgató |
Szakmai kitüntetések | |
| |
Akadémiai tagság | Francia Természettudományi Akadémia, 1847 |
Hatással voltak rá |
|
Hatással volt | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Joseph Decaisne témájú médiaállományokat. |
Joseph Decaisne (Brüsszel, 1809. március 18. – Párizs, 1882. február 8.) belga származású francia botanikus, agronómus, kertészmérnök. Botanikai szakmunkákban nevének rövidítése: „Decne.”.
Élete
Apja az abbeville-i születésű Victor Decaisne volt, édesanyja Marie Maës Anvers-ből származott. Gyermekként bátyja, Henri Decaisne(wd) hatására festőnek készült, tájképrajzolásban gyakorolta magát, és Pierre-rel 1823/24-ben kromolitográfiákat (színes kőnyomatokat) készített. Később inkább másik testvére, Pierre Decaisne (1809-1884)[1] pályaválasztását követve már 14 évesen Párizsba utazott, hogy orvossá képeztesse magát.
Érdeklődése hamarosan a botanika felé fordult. 1830-ban kinevezték a Természettudományi Múzeum (Musée d’Histoire Naturelle) Növénytani gyűjteménye (Jardin des plantes) kertészévé, a "veteményágyások" vezetője lett. 1832-ben lett az ismert botanikus–természettudós Adrien-Henri de Jussieu(wd) asszisztense. Ott kezdte tanulmányozni a különféle utazók által begyűjtött növényeket, köztük Venceslas Victor Jacquemont(wd) (1801-1832) gyűjteményét, aki Ázsiában halt meg. Az 1834-ben alapított Annales des sciences naturelles Botanikai[2] szekciójának egyik szerkesztője, cikkírója lett. Ekkoriban kezdte publikálni egyre érdekesebb növénytani munkáit, amelyek hatására 1847-ben a Francia Természettudományi Akadémia tagjává választották — 1865-ben az Akadémia elnöke is volt.[3] Ugyancsak 1847-ben a Collège de France mezőgazdasági statisztikai tanszékének vezetőjévé is kinevezték.
1845-ben a francia Becsületrend lovagi, 1862-ben tiszti fokozatát kapta meg.
1848-ban az alkalmazott növénytan rendes tanára lett. 1850-ben átvette Charles-François Brisseau de Mirbel(wd) helyét a Múzeum kertészeti intézete, 1851-ben pedig a Párizsi Füvészkert (Jardin des Plantes) élén is. 1854-ben részt vett a Francia Botanikai Társaság(wd) (Société botanique de France) alapításában, amelynek ő lett a második elnöke.
1877-ben az Angol Királyi Társaság külső tagjává választották.
Munkássága
Már Jussieu asszisztenseként elkezdte a különböző expedíciók (Venus, Astrolabe La Zelee), illetve utazók (pl. Victor Jacquemont) által Ázsiában gyűjtött növények rendszeres feldolgozását. Közel hetven növénynemzetséget írt le — a többségüket egyedül, némelyeket szerzőtársakkal.
Intenzíven foglalkozott alkalmazott kutatásokkal, így:
- a festő buzér (Rubia tinctorum),
- a jamsz és
- a hócsalán (Boehmeria nivea)
termesztésének kérdéseivel. Külön érdekelte az algák élettana.
1858 és 1875 között szerkesztette meg kilenc kötetes nagy művét, A múzeum gyümölcsöskertje (Le Jardin fruitier du Muséum) címmel, mely előkelő helyet biztosított számára a pomológusok nemzetközi körében is.[4]
Cikkeket írt a La Maison rustique-nek, a le Dictionnaire universel des sciences naturelles, a Revue horticole számára, és szerkesztette a Bon jardinier évkönyvét. Kisebb tanulmányai: Sur la Famille des lardizabalées (1839); Description des plantes recueillies par M. Botta dans l’Arabie Heureuse en 1843 (Természettudományi Múzeum Levéltára); Essais sur une classification des algues et des polypiers calcifères (1843). Recherches sur l’analys et éla composition chimique de la batterave à sucre, et sur l’organisation anatomique de cette racine (Eugène Péligot-val), (1839)
Könyvei
- Herbarii timoriensis descriptio (Párizs, 1835)
- Plantes de l’Arabie (Párizs, 1841)
- Histoire de la maladie des pommes de terre en 1845 (Párizs, 1845)
- Flore élèmentaire des jardins et des champs (Párizs, 1855) — Emmanuel Le Maout-val(wd) közösen, 2 kötet (második kiadása 1865-ben)
- Le jardin fruitier du muséum ou iconographie de toutes les espèces et variétés d’arbres fruitiers cultivés dans cet établissement avec leur description, leur histoire, leur synonymie, etc. (A Múzeum gyümölcsöskertje) 9 kötet (Párizs, 1858-1875)
- Manual de l’amateur des jardins — Charles Victor Naudinnal(wd) közösen, 4 kötet (Párizs, 1862-1872)
- Traité général de botanique descriptive et analytique (Parizs, 1876) — Emmanuel Le Maout-val; angol kiadása 1873.[5]
- Mexicanas plantas (Mexikó növényzete), 1872-1886, szerzőtársakkal
Emlékezete
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/84/Galerie_de_pal%C3%A9ontologie_et_d%27anatomie_compar%C3%A9e_c%C3%B4t%C3%A9_rue_Buffon_au_Jardin_des_plantes_%C3%A0_Paris_le_12_mars_2017_-_07.jpg/300px-Galerie_de_pal%C3%A9ontologie_et_d%27anatomie_compar%C3%A9e_c%C3%B4t%C3%A9_rue_Buffon_au_Jardin_des_plantes_%C3%A0_Paris_le_12_mars_2017_-_07.jpg)
Számos taxont neveztek el róla, egyebek közt a babfaformák (Decaisneoideae) alcsaládját és a babfa (Decaisnea) nemzetséget és több fajt, pl:
- Eucalyptus decaisneana (Blume);
- Tabernoomontana decaisnei (A. DC. = Andrachne decaisnei Benth.)
- sivatagi tölgy (Casuarina decaisneana F.v.M. = Allocasuarina decaisneana(F.Muell.) L.A.S.Johnson);
- Asparagopsis decaisnei (Kunth = Asparagus racemosus, Willd.)
- Echium decaisnei (L., 1753)
Mellszobra a Párizsi Füvészkert Buffon utcai homlokzatát díszíti.
Jegyzetek
- ↑ Orvos, a Brüsszeli Királyi Akadémia tagja, a Genti Egyetem orvosi karának tanszékvezető tanára. Később a hadsereg egészségügyi szolgálatának felügyelője.
- ↑ Címlap:[1] – Decaisne bevezetője:[2]
- ↑ Australian National Herbarium: Decaisne, Joseph (1807 - 1882)
- ↑ A kötetek online elérhetősége: 1. kötet, 1858 – 2. kötet, 1859 – 3. kötet, 1860 – 4. kötet, 1861 – 5. kötet – 6. kötet – 7. kötet, 1872–1875 – 8. kötet, 1862–1875 – 9. kötet, 1862–1875
- ↑ Le Maout & Decaisne 1873.
Források
- Dictionnaire universel des contemporains: contenant toutes les personnes notables de la France et des pays étrangers, Éd. Vapereau, Gustave, Párizs, 1880. 5. kiadás. 525. oldal
- Révai nagy lexikona V. kötet (Csata–Duc). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1912. 356. o.
- Australian National Herbarium: Decaisne, Joseph (1807 - 1882)
Biológiaportál
Franciaország-portál