Csisztopol
Csisztopol (Чистополь) | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Irányítószám | 422980 | ||
Körzethívószám | 84342 | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 58 815 fő (2021) | ||
Földrajzi adatok | |||
Időzóna | UTC+03:00 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() ![]() Csisztopol Pozíció Oroszország térképén | |||
![]() | |||
Csisztopol weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Csisztopol témájú médiaállományokat. |
Csisztopol (oroszul: Чистополь, tatár nyelven: Чистай) város Oroszország európai részén, a Káma partján, Tatárföldön; a Csisztopoli járás székhelye.
Népessége: 60 755 fő (a 2010. évi népszámláláskor).[1] Nagyjából ugyanennyi lakosa volt 40 évvel korábban is: mintegy 60 ezer fő.
Elhelyezkedése
Tatárföld központi részén, sík vidéken, a Káma alsó folyására is kiterjedő Kujbisevi-víztározó bal (déli) partján helyezkedik el, nem messze a Káma és a Volga összefolyásától. Kazanytól autóúton 135 km-re délkeletre, az R239-es főút Kazany–Almetyjevszk közötti szakasza mentén fekszik. Kelet felé autóút köti össze a Káma-part két nagy iparvárosával, Nyizsnyekamszkkal (107 km) és Naberezsnije Cselnivel. A legközelebbi, 125 km-re délre fekvő vasútállomás Nurlatban van.
Története
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/91/%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9C%D1%83%D0%B6%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F_%D0%B3%D0%B8%D0%BC%D0%BD%D0%B0%D0%B7%D0%B8%D1%8F.jpg/220px-%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9C%D1%83%D0%B6%D1%81%D0%BA%D0%B0%D1%8F_%D0%B3%D0%B8%D0%BC%D0%BD%D0%B0%D0%B7%D0%B8%D1%8F.jpg)
Csisztopol neve a helyén korábban állt Csisztoje Pole ('tiszta mező') falu nevéből, a két szó összevonásával keletkezett. A falu első lakói a földesuraiktól a 18. század elején elszökött parasztok voltak. 1781-ben városi rangot kapott és egy közigazgatási egység (ujezd) székhelye lett, a század végétől a Kazanyi kormányzósághoz tartozott.
Az Alsó-Káma partján, termékeny területen, fontos kereskedelmi útvonalon fekvő város a 19–20. század fordulóján a gabonakereskedelem egyik központja volt, és más termékek (pl. len, kender, bőrök, stb.) kereskedelmével, feldolgozásával is foglalkozott. Kikötőjénél és végig a folyóparton gabonaraktárak, csűrök, istállók álltak. Több kisebb ipari üzemmel: gőzgéppel ellátott malommal, vas- és rézöntödével, textilüzemmel, olajütőkkel is rendelkezett. 1897 elején kb. húszezer lakosa volt.
A polgárháborús 1921–1922-es években a Csisztopoli járásban is nagy éhínség pusztított, de később a városban a gabona- és malomipar kiemelt szerepe egy ideig még megmaradt. A folyó partján 1936-ban nagy elevátor épült, és 1929-ben hajójavító üzemet alapítottak.
A második világháború idején, 1941-ben Csisztopolba telepítették át a Szovjet Írószövetség mintegy 200 tagját. Itt talált menedéket a háborús események elől többek között Anna Ahmatova, Alekszandr Fagyejev, Konsztantyin Fegyin, Leonyid Leonov, Borisz Paszternak, Konsztantyin Pausztovszkij és mások.
Gazdaság
Szintén a háború idején evakuálták a városba a moszkvai 2. számú óragyárat és a gyár sok munkatársát, akik hamarosan megindították a termelést, akkor csakis a front számára. A háború után a gyár tovább működött a városban, és Csisztopol később erről a „Vosztok” ('kelet') nevű óragyáráról és óramárkájáról lett híres.
A városban tovább él az óra- és műszergyártás hagyománya. A Szovjetunió megszűnése után az óragyár részvénytársasági formában működött tovább. A vállalat átalakulása során több kisebb-nagyobb cég jött létre, esetenként megtartva a Vosztok nevet. Köztük jelentősebb az 1997-ben alapított, hadiipari megrendeléseket is teljesítő „Vosztok” NTC (tudományos és műszaki központ),[2] és a „Vosztok-Amfibia”. A „Betar” kft. országosan piacvezető a vízmérők gyártásában, és ehhez járul más lakossági mérőeszközök, gáz- és villanyórák gyártása.
Az óragyárból vált ki és alakult önálló céggé a „Vosztok–Monolit” Rt. is, mely fémmegmunkálással, fröccsöntő- és öntőformák tervezésével és készítésével foglalkozik. A hadiipari háttérrel rendelkező „Vektor“ Rt. műholdas kommunikációs rendszereket, valamint automata tűzriasztó- és videómegfigyelő rendszereket készít és telepít. Az agrárágazat egyik jelentős képviselője napraforgóolajat állít elő (Elbrusz Oil). A városi kenyérgyár azonban 2018-ban bezárt.
Közlekedés
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/%D0%94%D0%BE%D0%BC_%D0%9C%D0%B5%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D0%B0._%D0%9E%D0%B4%D0%BD%D0%B0_%D0%B8%D0%B7_%D0%B3%D0%BB%D0%B0%D0%B2%D0%BD%D1%8B%D1%85_%D0%B4%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D1%80%D0%B8%D0%BC%D0%B5%D1%87%D0%B0%D1%82%D0%B5%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%B9_%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8F._%D0%A0%D0%A2._%D0%A4%D0%B5%D0%B2%D1%80%D0%B0%D0%BB%D1%8C_2015_-_panoramio.jpg/220px-thumbnail.jpg)
A várostól 7 km-re délnyugatra kisebb repülőtér épült, mely korábban Kazannyal tartott kapcsolatot. Már régóta csak a helyi repülési klub használatában áll.
Csisztopol környéken 100 km-nél közelebb sehol nincs vasútvonal. A 20. században a Kazany felé vezető főúton híd sem volt, a Kámán nyáron csak komppal, télen a befagyott folyó jegén lehetett átkelni. Ilyen körülmények között a várost elkerülték az olyan nagyberuházások, mint például a közeli nyizsnyekamszki kombinát. Az 1992-től épített kétszer egysávos közúti hidat 2002-ben, majd a végleges, kétszer kétsávosra bővített hidat 2016-ban adták át a forgalomnak, ezzel sokat javult a Káma déli partjának közlekedése. Kazany és Csisztopol között rendszeres autóbuszjárat közlekedik. A város mellett elkerülőút is épült.
Oktatás és kultúra
A városban a Kazanyi Nemzeti Műszaki Kutatóegyetem egy kirendeltsége működik.
A helytörténeti anyagok gyűjtése az 1920-as években kezdődött. A jelenlegi múzeum központját egy 1846-ben épült egykori kereskedői kúriában alakították ki.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/77/%D0%A2%D0%B0%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD._%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9D%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D1%81%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%80.jpg/220px-%D0%A2%D0%B0%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD._%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9D%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D1%81%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%80.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/%D0%A2%D0%B0%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD._%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9C%D0%B5%D1%87%D0%B5%D1%82%D1%8C._1859_%D0%B3.jpg/220px-%D0%A2%D0%B0%D1%82%D0%B0%D1%80%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BD._%D0%A7%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%BB%D1%8C._%D0%9C%D0%B5%D1%87%D0%B5%D1%82%D1%8C._1859_%D0%B3.jpg)
- Várostörténeti múzeuma többek között a közeli régészeti lelőhelyről, Dzsuketau romvárosból előkerült leleteket is bemutat. A kiállítás túlnyomó részét Csisztopol 19. századi története foglalja el.
- Borisz Paszternak Emlékmúzeum. Születésének centenáriumán, 1990-ben nyitották meg abban az épületben, ahol az író a háború idején lakott.[3][4]
Épített örökség, templomok
A pravoszláv Szent Miklós-székesegyház 1835–1838 között épült a helyi gabonakereskedő Poljakov-testvérek adományából, P. G. Pjatnyickij tervei alapján. A Káma partján álló ötkupolás görög kereszt alaprajzú épület a Kazany vidéki egyházi építészet egyik legértékesebb emléke. 1927-ben bezárták, 1932-ben újra megnyitották, de 1936-ban ismét bezárták, majd raktárnak használták. 1990-ben adták vissza az egyháznak, azóta teljesen felújították.[5]
A muszlim tatárok külön kerületben laktak és egész utcákat foglaltak el. Első, máig fennmaradt mecsetüket 1859-ben fából emelték, a későbbi téglaépítésűt és a mellette álló medreszét 1882-ben.
Nagyrészt szintén a Poljakov kereskedő-dinasztia adományából építették a város északkeleti határában, a Káma feletti magaslaton 1864-ben létesített női kolostor fontosabb épületeit: a két templomon kívül gazdasági- és lakóépületeket, szegényházat, kórházi szárnyat, stb. Székesegyházát 1879-ben szentelték fel. A kezdetben fából emelt épületeket 1911-ig fokozatosan téglaépítésűre cserélték. A szovjet korszakban, 1929-ben a kolostort bezárták, az épületek zömét lebontották és anyagát a területen létesített hajójavító üzem építésénél használták fel.[6]
Egy 2019-ben elfogadott fejlesztési terv szerint 2025-re felújítják Csisztopol történelmi városközpontját, több múzeumot is létrehoznak és helyreállítják az egykori személyforgalmi kikötőt.[7]
Régészeti emlékek
A mai város mellett a volgai bolgárok egykor jelentős településének maradványait (gorogyiscse) tárták fel. Az első tudományos igényű régészeti ásatást 1970–72-ben végezték, de csak 1990-ben folytathatták. A Dzsuketau (Джукетау, bolgár-tatár: Juke-Taw, vagyis: 'hársfa-város'?), oroszul: Жукотин (Zsukotyin) néven ismert települést a régi orosz évkönyvek először az 1359. évnél említik, amikor orosz kalózok (uskujnyiki) kirabolták a várost. A század végén ez még kétszer megismétlődött.[8] A település már a mongol hódítás (1236) előtt létezett és a 14. században Volgai Bolgárország – Bulgar mellett – fontos városa lehetett.
A város magyar vonatkozású emléke a temetőben felfedezett, 1311-ből származó sírkő, melynek arabírásos sírfeliratán „minden kétséget kizáróan olvasható volt az elhunyt apjának neve: Madzsar.”[9]
Híres emberek
- Itt született Nyikolaj Petrovics Lihacsov (1862–1936) orosz, szovjet történész, diplomata, akadémikus.
- Itt született Alekszandr Mihajlovics Butlerov (1828–1886) orosz kémikus, többek között a formaldehid felfedezője.
- A csisztopoli börtönben hunyt el Anatolij Marcsenko (1938–1986), a szovjet rendszer egyik leghíresebb ellenzéki politikusa, Szaharov-díjas (posztumusz).
- Az itteni börtönben (is) raboskodott Anatolij Scsaranszkij, a szovjet rendszer híres emberjogi politikusa, refusenik, disszidens, későbbi izraeli miniszter.
Jegyzetek
- ↑ A 2010. évi népszámlálás adatai. Oroszország statisztikai hivatala. [2013. május 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. május 10.)
- ↑ ООО Научно-технический центр «Восток» (ntc-vostok.ru, hozzáférés: 2020-05-24)
- ↑ Музей истории города Archiválva 2020. június 4-i dátummal a Wayback Machine-ben (chisto-muzei.ru/)
- ↑ Музей Бориса Пастернака (komanda-k.ru, 2017-08-23. Hozzáférés: 2020-05-20)
- ↑ Никольский собор (г. Чистополь) Archiválva 2020. augusztus 13-i dátummal a Wayback Machine-ben (tatmitropolia.ru, hozzáférés: 2020-05-22)
- ↑ [1] (tatmitropolia.ru, 2016-09-07. Hozzáférés: 2020-05-24)
- ↑ Минкульт России выделит 41 млн долларов на возрождение Чистополя (tatar-inform.ru, 2019-09-11. Hozzáférés: 2020-05-27]
- ↑ Джукетау – город болгар на Каме Archiválva 2019. szeptember 4-i dátummal a Wayback Machine-ben (chisto-muzei.ru, 2014-03-06. Hozzáférés: 2020-05-25)
- ↑ Róna-Tas András (origo.hu, 2004-03-01. Hozzáférés: 2020-05-20)
Források
- Goroda Rossii (orosz nyelven). Moszkva: Izdatyelsztvo Bolsaja Rosszijszkaja Enciklopegyija. ISBN 5 85270 026 6 (1994)
- Gorod Csisztopol (orosz nyelven). Komanda Kocsujuscsije. (Hozzáférés: 2020. május 20.)
- О заводе (vostokinc.com, a „Vosztok” óragyár portálja, hozzáférés: 2020-05-26)
- Кому принадлежит Чистополь… (business-gazeta.ru, 2018-10-03. Hozzáférés: 2020-05-24)
Földrajzportál
Oroszország-portál