Cimitile
Cimitile | |
![]() | |
Az ókeresztény bazilika | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Régió | Campania |
Megye | Nápoly (NA) |
Védőszent | Nolai Szent Félix |
Irányítószám | 80030 |
Körzethívószám | 081 |
Forgalmi rendszám | NA |
Népesség | |
Teljes népesség | 6885 fő (2023. jan. 1.)[1] |
Népsűrűség | 2547 fő/km² |
Földrajzi adatok | |
Tszf. magasság | 52 m |
Terület | 2,7 km² |
Időzóna | CET (UTC+01:00) |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Elhelyezkedése Nápoly térképén | |
Cimitile weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Cimitile témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Cimitile község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. A település az ókeresztény bazilikáiról híres.
Fekvése
Nápolytól 25 km-re északkeletre fekszik. Határai: Camposano, Casamarciano, Comiziano és Nola.
Története
Az ősi Nolához közeli területet már a római időkben lakták. Egy Héraklész szentély is állt ezen a helyen, valamint számos villa és egy nekropolisz, amelybe Szent Félixet temették el Kr. u. 160-ban. A szent sírja fölé 305-ben egy négyszögletű bazilikát emeltek, amely az első ókeresztényemléke a településnek. A nekropolisz gyorsan bővült és Coemeterium Nolanum név alatt vált ismertté.
Miután a Szent Félix tiszteletére emelt bazilika kicsinynek bizonyult a zarándokok számára, a 400-as években Pontius Meropius Paolinus (később Nolai Szent Pál) egy újat építtetett. Ugyancsak az ő megbízásából épültek fel a komplexum további bazilikái.
A középkor során Cimitile fontos zarándokhely volt, a 16. században azonban elveszítette püspöki rangját és a nolai püspöknek lett alárendelve. Ez a folyamat indította el hanyatlását. A 17. században itt született Cesare Riccardi, a Nápolyi Királyság lerettegettebb útonállója. 1799-ben Cimitile csatlakozott a Parthenopéi Köztársasághoz és ennek bukása után kénytelen volt a királyi megtorlásokkal szembenézni. 1808-ban Joachim Murat adminisztrációs reformjainak következtében önálló település lett és 1927-ig Caserta megyéhez tartozott.
Az 1930-as években Gino Chierici régészprofesszor vezetésével ásatásokat végeztek, és ekkor kerültek napvilágra a történelem során elfeledett ókeresztény emlékek. Az ásatások a második világháború során súlyos bombatámadásokat szenvedtek, de a háború után sikerült helyreállítani a feltárt bazilikák maradványait. 1992-ben II. János Pál pápa is elzarándokolt Szent Félix sírjához. 2003-ban javasolták Cimitile felvételét az UNESCO által vezetett világörökség helyszíneinek listájába.
Népessége
A népesség számának alakulása:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/hu/timeline/5613slb856ffqktdteq3qc7t5uqhp9r.png)
Főbb látnivalói
- San Felice-bazilika – a kelet-nyugat irányú egyhajós bazilikához két apszis csatlakozik, valamint egy tágas előtér az északi és déli oldalain. Szent Félix sírját 484 és 523 között burkolták kék- és aranyszínű mozaikokkal. A harangtornyot a 10. században építették hozzá.
- Basilica nova – 401 és 403 között épült a San Felice-bazilikára merőlegesen. Háromhajós és három apszisos volt. Elsősorban temetkezési célokra használták.
- Santo Stefano-bazilika – az 5-6. században épült. Előterének bejáratát egy korinthoszi oszlopok által tartott diadalív díszíti.
- San Tommaso-bazilika – egyhajós templom, mely a 6-7. században épült. Nyolcvannégy síremléket tartalmaz ebből az időszakból. Falain még láthatók a 14. századi freskók.
- Santissimi Martiri-bazilika – a 3. században épült temetkezési célokra. A 10. században alakították át tulajdonképpeni templommá és alakították ki kettős oltárát
Jegyzetek
- ↑ https://demo.istat.it/?l=it
Források
- Blanchard, Paul. Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company (2007). ISBN 9781905131181
- Comuni-Italiani
- Italy World Club
További információk
A Wikimédia Commons tartalmaz Cimitile témájú kategóriát.
Olaszország-portál
Földrajzportál