Punaperätukaani
Punaperätukaani | |
---|---|
![]() | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Eukaryootit Eucarya |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
Luokka: | Linnut Aves |
Lahko: | Tikkalinnut Piciformes |
Heimo: | Tukaanit Ramphastidae |
Suku: | Aulacorhynchus |
Laji: | haematopygus |
Kaksiosainen nimi | |
Aulacorhynchus haematopygus | |
Alalajit | |
| |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |
Punaperätukaani (Aulacorhynchus haematopygus) on tikkalintujen lahkoon kuuluva isonokkainen lintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 41 cm. Se kuuluu ”tukanetteihin” eli jalotukaanien sukuun, jossa on kuusi lajia. Punaperätukaanin höyhenpuku on pääosin vihreä, yläperä ja pyrstön kärki ovat punaruskeat ja suuri nokka on punertava. Nokan tyvellä on valkoinen rengas ja silmän ympärillä punainen rengas. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Laji esiintyy Etelä-Amerikan luoteiskulmassa Kolumbiassa, Venezuelassa ja Ecuadorissa. Esiintymisalueen laajuus on noin 180 000 neliökilometriä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Punaperätukaanin elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät sekä kosteat vuoristometsät.
Lisääntyminen
Punaperätukaanin pesä on puunkolossa. Pesässä on valkoisia munia kolme tai neljä.
Ravinto
Lajin pääravintona ovat hedelmät, joita se nappaa nokan kärkeen, heittää ilmaan ja nielaisee avoimeen kitaansa. Siemenet se oksentaa myöhemmin. Isompia hedelmiä syödessään se istuu oksalla ja pitää hedelmästä kiinni jalallaan repien siitä nokallaan palasia. Syö myös selkärangattomia ja pieniä selkärankaisia. Punaperätukaani voi myös ryöstää munia ja poikasia toisten lintujen pesistä.
Lähteet
- Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina.
- Kuva
Viitteet
- ↑ BirdLife International: Aulacorhynchus haematopygus IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. 2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.6.2014. (englanniksi)
|