Mikko Korpijaakko
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/SS-mies_Mikko_Korpijaakko.jpg/250px-SS-mies_Mikko_Korpijaakko.jpg)
Mikko Martin Korpijaakko (sukunimi vuoteen 1929 asti Stenij; 11. huhtikuuta 1923 Paltamo – 5. syyskuuta 1977 Kuhmo)[1] oli suomalainen varatuomari, osastopäällikkö ja kirjailija.[2][3]
Korpijaakon vanhemmat olivat kansanopistonjohtaja, pastori ja kirjailija Otto Albert Stenij ja Elisabeth (o.s. Alatalkkari). Stenijit vaihtoivat sukunimensä Korpijaakoksi vuonna 1929.[4] Korpijaakon nuorempi veli Jaakko Korpijaakko toimi myös kirjailijana.[5]
Korpijaakko palveli toisen maailmansodan aikana suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa, jossa hän sai Oberscharführerin sotilasarvon. Hänet kotiutettiin SS-joukoista vuonna 1943 ja hän osallistui jatkosotaan panssari-ilmatorjuntapatterin mukana.[6] Suomen armeijassa hänen sotilasarvonsa oli yliluutnantti.[2]
Korpijaakko tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1945 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1951. Hän sai varatuomarin arvon 1953. Hän toimi ASOn ylimääräisenä esittelijänä 1951–1952 ja Asuntosäätiön apulaisasiamiehenä vuonna 1955. Metsäteollisuuden työnantajaliiton palveluksessa hän oli 1953–1954 ja loppuvuodesta 1955 kuolemaansa saakka, toimien ensin asiamiestehtävissä ja vuodesta 1973 saha- ja levyosaston osastopäällikkönä. Sen ohella hänen tehtäväkenttäänsä kuuluivat metsäteollisuuden työsuojeluasiat ja hän toimi sekä paperiteollisuuden että mekaanisen metsäteollisuuden turvallisuustyön työalatoimikuntien puheenjohtajana ja oli paperiteollisuuden työsuojeluasiain neuvottelukunnan jäsen. Vakuutusoikeuden varajäsen hän oli 1962–1970 ja varsinainen jäsen vuodesta 1971.[2]
Korpijaakko toimi karjalaisen osakunnan taloudenhoitajana vuosina 1947–1949 ja kuraattorina 1952–1954.[2] Korpijaakko kuoli alkusyksystä 1977 kesämökillään Kuhmon Jonkerissa.[2]
Korpijaakko julkaisi nimellä Martti Koura[7] seikkailuromaanin Yhdestoista hetki (Otava, 1949).[3] Kirjan tapahtumat sijoittuvat Sveitsin alppien sisään rakennettuun maailmaan, jota hallitsee outo valtias. Kirjassa kuvataan useita teknisiä keksintöjä, kuten keinotekoisia ihmisiä ja kuolemansäteitä.
Lähteet
- Science fiction. Toimittaneet Juhani Hinkkanen ja Kai Ekholm. Kirjastopalvelu, 1990.
Viitteet
- ↑ Kuolinilmoitus, Varatuomari Mikko Martin Korpijaakko, Uusi Suomi, 1977, No 259, sivu 5, julkaistu 26.9.1977
- ↑ a b c d e Kuolleet, Varatuomari Mikko Martin Korpijaakko, Uusi Suomi, 1977, No 260, sivu 4, julkaistu 27.9.1977
- ↑ a b Suomen Kirjailijat 1945–1980, Korpijaakko, Mikko, sivut 294 ja 300, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
- ↑ Suomen Virallinen Lehti, 1929, No 75, sivu 2, julkaistu 2.4.1929
- ↑ Suomen Kirjailijat 1945–1980, Korpijaakko, Jaakko Otto Vilhelm, sivu 294, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
- ↑ Suomalaisten Waffen-SS vapaaehtoisten matrikkeli 1941–1943, s. 102. Veljesapu, Tampere 1999.
- ↑ E.J. Ellilä, Kirjallisia salanimiä ja nimimerkkejä, sivu 67, Valtioneuvoston kirjapaino, Helsinki, 1952