Liskohaukka
![]() | Tähän artikkeliin tai osioon ei ole merkitty lähteitä, joten tiedot kannattaa tarkistaa muista tietolähteistä. Voit auttaa Wikipediaa lisäämällä artikkeliin tarkistettavissa olevia lähteitä ja merkitsemällä ne ohjeen mukaan. |
Liskohaukka | |
---|---|
![]() Senegalilainen liskohaukka | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Tieteellinen luokittelu | |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Luokka: | Linnut Aves |
Lahko: | Päiväpetolinnut Accipitriformes |
Heimo: | Haukat Accipitridae |
Alaheimo: | Buteoninae |
Suku: | Kaupifalco |
Laji: | monogrammicus |
Kaksiosainen nimi | |
Kaupifalco monogrammicus | |
Alalajit | |
| |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |
Liskohaukka (Kaupifalco monogrammicus) on afrikkalainen päiväpetolintu ja sukunsa ainoa edustaja. Kaupifalco-suvun nimesi Bonaparte 1854 Johann Jakob Kaupin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 35–38 senttimetriä ja paino 250–280 grammaa, naaras on hiukan suurempi. Se on varpushaukan kokoluokkaa oleva pitkäjalkainen petolintu, jonka höyhenpuku on harmaa, vatsapuolelta tummaraitainen. Koivet ja nokka ovat punertavat. Vaaleassa kurkussa on musta pystyjuova. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Saalistaessaan se voi lekutella pysyen ilmassa paikallaan.
Esiintyminen
Liskohaukka elää Afrikassa Saharan eteläpuolella Etelä-Afrikkaan saakka noin 13 miljoonan neliökilometrin laajuisella alueella. Maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.[1]
Elinympäristö
Avoimet, harvapuiset metsät, savanni ja pensaikkoalueet.
Lisääntyminen
Pesä on risuista rakennettu ja sijaitsee puun oksanhaarassa tai palmun latvassa. Naaras munii 1–3 valkoista munaa ja hautoo yksin. Koiras tuo hautovalle naaraalle ruokaa.
Ravinto
Nimensä mukaisesti liskohaukka syö liskoja ja muita pieniä matelijoita mutta myös lintuja, pikkunisäkkäitä ja isoja hyönteisiä.
Lähteet
- ↑ a b BirdLife International: Kaupifalco monogrammicus IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. 2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 8.5.2014. (englanniksi)
|