Ignaz Schuppanzigh
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/38/Schuppanzigh-ignaz-in-1926-08-06-radio-wien-jg02-nr45-s1991.jpg/250px-Schuppanzigh-ignaz-in-1926-08-06-radio-wien-jg02-nr45-s1991.jpg)
Ignaz Schuppanzigh (20. heinäkuuta[1] 1776 Wien – 2. maaliskuuta 1830[2]) oli itävaltalainen viulisti, joka toimi Ludwig van Beethovenin opettajana ja sitten yhteistyökumppanina.[3]
Schuppanzigh syntyi italian kielen professorin pojaksi.[2] Hän aloitti uransa alttoviulistina, mutta siirtyi teini-ikäisenä viulun pariin.[3] Hän työllistyi myös kapellimestarina.[2] Schuppanzigh ryhtyi Beethovenin viulunsoiton opettajaksi vuonna 1794. Beethovenin tiedetään käyneen hänen tunneillaan kolmesti viikossa, mutta opetussuhteen kestoa ei tiedetä. Schuppanzigh ystävystyi Beethovenin kanssa nopeasti, ja Joseph Franz von Lobkowitzin säveltäjältä tilaamat jousikvartetot op. 18 olivat Schuppanzighin kvartetin kantaesittämiä. Schuppanzighin prinssi Karl Lichnowskyn palveluksessa johtama kokoonpano oli ensimmäinen ammattimainen jousikvartetti. Kreivi Andrei Razumovskin vuonna 1808 tekemästä tilauksesta Schuppanzigh kokosi uudessa muodossa kvartettinsa, josta oli määrä tulla "Euroopan hienoin jousikvartetti". [3]
Schuppanzighin ja Beethovenin välit ilmeisesti heikkenivät välillä, sillä Beethoven sävelsi vuonna 1801 Schuppanzighille lyhyen kuoroteoksen Lob auf den Dicken (Lihavan miehen ylistys, WoO 100), jonka sanoissa pilkataan Schuppanzighille aikuisiällä kertynyttä huomattavaa lihavuutta. Tämän ylipaino oli muutenkin pilkan kohteena, sillä wieniläinen kustantaja julkaisi miehestä liu'utusmekanismilla varustetun pahvikarikatyyrin. Schuppanzigh valitti Beethovenille useampaan otteeseen tämän myöhäisten jousikvartettien teknisistä haasteista, jotka vaativat esittäjiltä suurta omistautumista.[3] Kaikesta huolimatta hän ja Beethoven pysyivät ystävyksinä jälkimmäisen kuolemaan saakka.[2]
Schuppanzighin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutui Franz Schubert, joka omisti tälle Rosamunde-kvartettonsa.[2] Schuppanzigh esiintyi kansainvälisestikin; hän asui vuosien ajan Pietarissa, josta matkusti esiintymään Puolaan, Preussiin ja Pohjois-Saksaan. Vuonna 1823 hän palasi Wieniin, jossa jatkoi yhteistyötä Beethovenin kanssa.[4]
Österreichische Galerie Belvederessä on Josef Danhauserin Schuppanzighistä maalaama muotokuva.[1]
Lähteet
- ↑ a b Four More Months for Ignaz Schuppanzigh Michael Lorenz
- ↑ a b c d e Ludwig van Beethoven, s. 419 PediaPress
- ↑ a b c d In Praise of the Fat One! Ignaz Schuppanzigh Interlude
- ↑ Ignaz Schuppanzigh and Beethoven's Late Quartets The Musical Quarterly
|