Gaspard Théodore Mollien
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Carte_trajet_Mollien.jpg/250px-Carte_trajet_Mollien.jpg)
Gaspard Théodore Mollien (29. elokuuta 1793[1] tai 1796[2] Pariisi – 28. kesäkuuta 1872 Nizza) oli ranskalainen tutkimusmatkailija ja diplomaatti.[1]
Gaspard Théodore Mollien syntyi lakimiehen perheeseen. Hän sai klassisen sivistyksen ja työskenteli laivaston virkailijana. Mollien lähti vuonna 1816 ensimmäiselle merimatkalleen Méduse-laivalla, joka haaksirikkoutui Arguinin matalikolla. Mollien pelastautui veneellä Mauritanian rannikolle ja jatkoi matkaa Saint-Louisiin ja Goréen saarelle.[1]
Välillä Ranskaan palannut Mollien lähti tammikuussa 1818 Saint-Louisista kuvernööri Aimé-Benjamin de Fleuriaun määräämänä tutkimusmatkalle Fouta Djallonin fulbevaltioon. Hän eteni tukuloritulkin kanssa Kayorin, Djolofin ja Ferlon läpi Senegaljoelle Kaneliin ja sieltä etelään Bundun ja Bambukin kautta Fouta Djallonin ylängölle. Mollien löysi Gambia- ja Corubaljokien lähteet sekä tutki Falémé- ja Bafingjokien yläjuoksuja. Päästyään Fouta Djallonin pääkaupunkiin Timboon hän joutui kuitenkin luopumaan aikeesta jatkaa matkaa Nigerjoelle.[1]
Mollien oli ensimmäinen Fouta Djallonin tutkija. Tieteellisen koulutuksen puutteesta huolimatta hän teki joukon arvokkaita havaintoja alueen maaperästä, kasvillisuudesta ja yhteiskunnasta. Mollien pääsi kesäkuussa 1818 portugalilaisten kauppa-asemalle Gebaan ja palasi Goréen ja Saint-Louisin kautta Ranskaan vuonna 1819. Hän julkaisi seuraavana vuonna matkakertomuksensa, joka käännettiin saksaksi ja englanniksi.[1]
Vuonna 1822 Mollien matkaili Kolumbiassa, josta hän kirjoitti värikkään matkakuvauksen. Vuonna 1824 hän siirtyi Ranskan ulkoministeriön palvelukseen. Vuonna 1828 hänet nimitettiin konsuliksi Haitiin, josta hän kirjoitti vasta myöhemmin julkaistun historiateoksen. Vuodesta 1831 lähtien hän toimi 17 vuoden ajan konsulina Havannassa.[1]
Ranskan toinen tasavalta laittoi Mollienin eläkkeelle vuonna 1848. Hän kävi vuonna 1856 Intiassa tapaamassa veljeään ja jatkoi sieltä Kiinaan. Hän kävi myös useita kertoja Yhdysvalloissa.[1]
Teoksia
- Voyage dans l’intérieur de l’Afrique, aux sources du Sénégal et de la Gambie, fait en 1818, par ordre du gouvernement français. Paris, 1820 (1822). Digitoitu teos: tome 1, tome 2
- Travels in the interior of Africa, to the sources of the Senegal and Gambia. London, 1820. Digitoitu teos
- Uusi laitos: L’Afrique occidentale en 1818 vue par un explorateur français. Paris: Calman-Lévy, 1967.
- Voyage dans la République de Colombie en 1823-1824. Paris, 1824.
- Histoire et moeurs d’Haïti. Paris: Le Serpent de mer, 2001.
Lähteet
- ↑ a b c d e f g Hommes et destins. Tome XI: Afrique noire, s. 545–549. Paris: L’Harmattan, 2011. ISBN 978-2-296-54603-5. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Gaspard-Théodore Mollien Britannica. Viitattu 22.1.2022.
|