Arto Kalevi Sipinen (20. huhtikuuta 1936 Helsinki[1] – 23. joulukuuta 2017 Espoo[2]) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hän lukeutui suomalaisen arkkitehtuurin kärkinimiin.[3] Sipisen päätyöt kuuluvat 1900-luvun suomalaiseen arkkitehtuurihistoriaan.[4] Arto Sipinen on ensimmäinen arkkitehti, jolle on myönnetty Pro Finlandia -mitali.[5]
Sisällys
1Ura
2Päätyöt
2.1Julkiset rakennukset
2.2Maankäytön suunnittelu
3Arkkitehtuurikilpailut
4Tunnustuksia
5Kuvagalleria
5.1Julkisia rakennuksia
5.2Kilpailutöitä
6Lähteet
6.1Viitteet
7Kirjallisuutta
7.1Kirjoja
7.2Lehtiartikkeleita
8Aiheesta muualla
Ura
Arto Sipinen työskenteli 1959–1961 Alvar Aallon toimistossa ja 1961–1963 Viljo Revellin toimistossa. Vuodesta 1965 hänellä oli oma arkkitehtitoimisto. Sipinen toimi sivutoimisesti TKK:n asemakaavaopin tuntiopettajana, Helsingin kaupungin julkisivutoimikunnan jäsenenä ja TKK:n arkkitehtuurin va. professorina.
Sipisen tärkeimpiä töitä ovat Espoon, Mikkelin, Imatran, Lahden ja Kuusamon kulttuurikeskukset sekä muun muassa Imatran, Raision ja Kauhajoen kaupungintalot, sekä Mäntsälän, Tammelan ja Liedon kunnantalot. Hän on suunnitellut useita rakennuksia Jyväskylän yliopistolle vuosina 1970-2005. Jyväskylän Ylistönrinteen rakennukset ovat Sipisen käsialaa, kuten myös Jyväskylän korkein rakennus, 15-kerroksinen Innova-torni. Helsingin yliopistonKumpulan asemakaava on Sipisen suunnittelema. Sipinen oli yksi ensimmäisen palkinnon voittajista Helsingin keskustakilpailussa 1986 ja suunnitteli asemakaavaluonnoksen kaupungin yleiskaavan pohjaksi 1989.
Abstrakti valkoisuus vie Sipisen arkkitehtuurin muotokielen lähelle Richard Meierin Corbusier-lähtöistä uusmodernismia. Postmodernia ironiaa on turha etsiä hänen töistään, Sipinen jatkaa sitä modernismin linjaa, joka pohjautuu suomalaiseen funktionalismiin.[6] Sipinen on omassa suunnittelutyössään onnistunut sulauttamaan yhteen Aallon pehmeän humanismin ja Revellin rationalismin ja luomaan tältä pohjalta oman komean arkkitehtuurilinjansa. Hänen arkkitehtuurinsa on vuosien kuluessa kypsynyt ja pehmentynyt. Suunnitelmien runkona hahmottuvaa suorakulmaista perusstruktuuria rikastuttavat tiloja funktion mukaan rajaavat pehmeästi kaartuvat pinnat, aulatiloja jäsentelee rytmikkäiden säleikköjen siivilöimä valo, saleja verhoavat akustisesti motivoidut, visuaalisesti rikkaat paneelit.[5]
Arto Sipinen on kestävämmältä tuntuva ilmiö suomalaisessa arkkitehtuurissa kuin monet päivän muotituotteet, joita parinkymmenen vuoden kuluttua kukaan tuskin näkee arkkitehtuurin päälinjana.[7] Toisinaan taas arkkitehtuuri vaikuttaa ajattomalta; Alvar Aallon työt ovat lähes maagisia juuri tässä suhteessa. Myös Sipisen arkkitehtuurikielen ”klassisesta modernismista” heijastuu Aallon arkkitehtuurin tavoin sisäistä, perinteiseen tukeutuvaa voimaa, joka vahvistuu arkkitehtuurin ikääntyessä. Aikalaisten arviot vanhenevat, mutta rakennukset kestävät.[8]
Arto Sipisen poika Ari Sipinen on myös arkkitehti[9]. Hänet palkittiin Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnolla isänsä suunnitteleman rakennuksen peruskorjaustyöstä vuonna 2022[9].
1. palkinto "Laiskotellen", Lahden keskusta-alueet 1964
1. palkinto (jaettu) "Urbs", Porin 5. kaupunginosa 1965
1. palkinto "Keltainen jäänsärkijä", Imatran kaupungintalo 1967
1. palkinto (jaettu) "Piponypurusa", Aluerakentajien tyyppikerrostalo 1969
1. palkinto "PM", Pieksämäen kaupungintalo 1970
1. palkinto "77712", Jyväskylän yliopisto 1970
1. palkinto "Martinlinna", Raision kaupungintalo 1977
1. palkinto "Vaarojen saluuna", Tuusulan kunnantalo 1977
1. palkinto (jaettu) "Napanuora", Helsingin yliopisto, Kumpula 1979
1. palkinto "Kuunsilta" Espoon kulttuurikeskus 1980
1. palkinto "Koskenlaskija", Imatran kulttuurikeskus 1981
1. palkinto "Kunnari", Kauhajoen kunnantalo 1981
1. palkinto "Syyssonaatti", Lahden kulttuurikeskus 1981
1. palkinto (jaettu) "Pro Finlandia", Helsingin keskusta 1986
1. palkinto "Aortta", Joensuun Noljakka 1987
1. palkinto "Terhonpoimija", Tammelan kunnantalo 1988
1. palkinto "Pianonkantaja", Iitin kunnantalo ja kirjasto 1989
1. palkinto "Nyt kutsuu mua Kuusamo", Kuusamon kulttuurikeskus 1989
1. lunastus "402136", Berliinin liittokanslerivirasto 1994
Lähteet
Jyväskylän yliopiston museo.
Salokorpi, Asko: Ilmiö Arto Sipinen. Arkkitehti 2/1989.
Mukala, Jorma: Muodonmuutoksia trendien pyörteissä. Arkkitehti 1/2002.
Mukala, Jorma: Hyvää vuosikertaa. Arkkitehti 1/2002.
Laaksonen, Esa: Arto Sipinen – Espoon kulttuurikeskus. Arkkitehti 5/2011.
Valtion rakennustoimikunta/Rakennustaiteen valtionpalkinto 1999.
Arto Sipinen. Arkkitehtuurimuseo.
Who’s Who in the World. Marquis, USA, 2011.
Viitteet
↑Taskinen, Rita: Suomalainen Design From Finland, Kuka kukin on, Who’s Who in Finnish Design. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
↑Holmila, Paula: Espoon kulttuurikeskuksen ja Jyväskylän yliopistokampuksen suunnitellut arkkitehti Arto Sipinen on kuollut Helsingin Sanomat. 1.1.2018. Viitattu 1.1.2018.
↑Mukala, Jorma: Muodonmuutoksia trendien pyörteissä. Arkkitehti, 2002, nro 1.
↑Salokorpi, Asko: Ilmiö Arto Sipinen. Arkkitehti, 1989, nro 2.
↑Laaksonen, Esa: Arto Sipinen – Espoon kulttuurikeskus. Arkkitehti, 2011, nro 5.
↑ abArkkitehtuuri | Ari Sipisen isä piirsi Jyväskylän yliopiston kirjastoa öisin vessassa – Pojan toteuttama peruskorjaus voitti Arkkitehtuurin Finlandian Helsingin Sanomat. 3.10.2022. Viitattu 3.10.2022.
Kirjallisuutta
Espoon kulttuurikeskus / EUROPEAN MASTERS, Annual of Architecture (Atrium), 1991.
Kirjoja
Pekka Suhonen: Arto Sipinen arkkitehti architect, (Toimittanut Studio Aartomaa), 2001
Könemann/ The World of Contemporary Architecture, 2000
Arco Editorial/ New European Architecture, 1998
A. Breen, D. Rigby: The New Waterfront, 1997
Scott Poole: The new Finnish architecture/ The Architects: Arto Sipinen, 1997
Malcolm Quantrill: Finnish Architecture and the Modernist Tradition, 1995
Roger Connah: The End of Finnish Architecture, 1994
Alan Phillips: The Best in Public Architecture, 1994
Ediciones Atrium S.A.: European Masters 3 / Architecture 2 / The Architects: Arto Sipinen, 1991
Ars-Suomen taide 6/Asko Salokorpi: Arkkitehtuuri vuoden 1940 jälkeen, 1990
Vilhelm Helander, Simo Rista: Suomalainen rakennustaide, 1987
Kirmo Mikkola: Architecture in Finland in the 20th century, 1981
Lehtiartikkeleita
Jorma Mukala: Hyvää vuosikertaa/ Arkkitehti 1/2002
Asko Salokorpi: Ilmiö Arto Sipinen/ Arkkitehti 2/1989
Timo Rautava: Valtakunnan virallinen arkkitehti/ Helsingin Sanomat 29.1.1989
Kari Kyheröinen: Sipisen valkoinen linja/ Suomen Kuvalehti 10/1989
Markko Valkonen: Arto Sipinen, avointa arkkitehtuuria/ Suomen Kuvalehti 8/2002
Heljä Rosenholm: Sipisen Helsinki on koko maan käyntikortti/ Seura 50/1989
Aiheesta muualla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arto Sipinen Wikimedia Commonsissa
Rakennustaiteen museo, arkkitehdit. (Arkistoitu – Internet Archive)
Pro Finlandia palkitut. (Arkistoitu – Internet Archive)
Arkkitehtitoimisto Arto Sipinen Oy.
Sipinen, Arto hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)