Pavel Vavrys
Pavel Vavrys | |
---|---|
![]() | |
Narození | 18. prosince 1947 (76 let) Mikulčice Československo ![]() |
Alma mater | Akademie výtvarných umění v Praze |
Povolání | malíř |
Manžel(ka) | Marta Vavrysová[1] |
Děti |
|
Podpis | ![]() |
Webová stránka | http://www.galerievavrys.cz/ |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Pavel Vavrys (* 18. prosince 1947, Mikulčice) je český akademický malíř a ilustrátor. V roce 1967 vystudoval SUPŠ v Uherském Hradišti, v roce 1973 ukončil studia na AVU v Praze u profesora Karla Součka. Patří ke generaci výtvarných umělců formujících se v polovině 70. let dvacátého století. Jeho tvorba se vyznačuje příklonem ke klasickým hodnotám malby.[2] Tematicky se v obecném slova smyslu zabývá otázkami lidské existence. Jeho tvorba se obvykle vyznačuje řadou významových rovin a obsahových souvislostí, je charakteristická velkou silou autentické výpovědi a psychologickou hloubkou. Humanistické vyznění jeho děl odráží autorovu víru v pozitivní hodnoty člověka a života.[2]
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/Zlata.Paleta.XIV.Francie.Pavel.Vavrys.jpg/220px-Zlata.Paleta.XIV.Francie.Pavel.Vavrys.jpg)
Narodil se v Mikulčicích, řadu let bydlel a působil v Uherském Hradišti, kde ve svých čtrnácti letech zahájil svou uměleckou kariéru (cena Stříbrný pohár na celosvětové výstavě dětské malby v Dilí v Indii v kategorii 14 let). Roku 1972 se oženil s Martou, dcerou českého akademického sochaře Evžena Macků. V roce 1984 se odstěhoval s rodinou do Prahy. V roce 1990 založil Galerii Vavrys. Je laureát několika uměleckých cen doma i v zahraničí. V roce 1982 obdržel 1. cenu „ZLATÁ PALETA“ na XIV. Mezinárodní soutěži malby v Cagnes sur Mer v jižní Francii.[3] [p 1] Všechny tři vítězné obrazy byly téhož roku zakoupeny do sbírek Národní galerie v Praze.
Dílo
Svými obrazy je Pavel Vavrys zastoupený ve sbírce Národní galerie v Praze, v regionálních galeriích v České a Slovenské republice a v početných soukromých sbírkách téměř po celém světě. Věnuje se též monumentální malbě [p 2] a ilustraci knih. Pravidelně přispívá svými obrazy do aukcí a na charitativní účely. Od roku 2011 je členem Kolegia ceny Ď ve Zlínském kraji. V roce 2013 podepsal memorandum s Československou obcí legionářskou (ČsOL) o výtvarné spolupráci na projektu LEGIE 100.
Výstavy
Od roku 1975 do současnosti (2018) uskutečnil přes 100 samostatných výstav[4] a taktéž mnoho desítek účastí na výstavách skupinových.
Česká paměť
Tematická náplň
Od počátku 80. let dvacátého století pracuje Pavel Vavrys na jednom ze svých nejrozsáhlejších projektů – obrazovém cyklu nazvaném Česká paměť.[5] Obrazy náležející do tohoto cyklu svým obsahem zobrazují dramatické dějinné události, které psaly historii samostatného státu Čechů a Slováků od jeho vzniku (1918)[2] až po současnost (2018).[6] Jedná se o obrazy kompozičně spojené s portréty známých osobností: legionářů,[7] sokolů, významných politiků ale i bezejmenných hrdinů, kteří velkou měrou přispěli ke vzniku Československa. Cyklus zahrnuje také obrazy s tematikou spojenou s osobnostmi odbojářů působících za druhé světové války v domácím i zahraničním odboji. V cyklu Česká paměť nechybí ani obrazy inspirované pohnutými událostmi současného světa.
Geneze vzniku
K vytvoření prvních obrazů cyklu Česká paměť inspiroval Pavla Vavryse nález starého kufru na půdě starého domu před zbouráním.[8] Ten obsahoval fotografie a růžové[8] korespondenční lístky doručené polní poštou od neznámého vojáka ze zákopů na frontě první světové války. Dojemné texty plné naděje na konec války a vytoužený návrat domů přiměly Pavla Vavryse k jejich zhmotnění do výtvarného díla.[8] Jako vhodnou uměleckou formu zvolil příklon k tradiční malbě provedené na kulatých dřevěných deskách. Tyto desky měly připomínat žertovné a zábavné střelecké terče[7] našich předků používané ke konci devatenáctého století.[2]
Obsahová náplň prvních maleb z cyklu Česká paměť zachycovala pravděpodobný osud tohoto nešťastného vojáka, často na pozadích utvářených z fragmentů dobových kýčových pohlednic.[9] (Doplněných téměř vždy nějakým plastickým fragmentem – nalepuje například korespondenční lístek polní pošty, fotografie, vystřelené nábojnice, ostnatý drát, či části oděvu a podobně.[9]) Následovaly obrazy inspirované Vavrysovým dědečkem, který se z první světové války (jako mnoho jiných) nevrátil.
Jádro cyklu Česká paměť je tvořeno nejčastěji terči s portréty hlavních hrdinů na pozadí z fragmentů vztahujících se k příběhu oné osoby.[9]
Cyklus Česká paměť se s postupujícím časem dále obsahově měnil aby se nakonec vyprofiloval jako všeobecná výpověď o českém povědomí ale především pak o lidech, hrdinech a vlastencích,[10] ke kterým autor cítí neskonalý obdiv a hlubokou úctu.[10]
- Ukázky děl z obrazového cyklu Česká paměť
- „Generál Milan Rastislav Štefánik“, (průměr 60 cm)
- „Plukovník Josef Jiří Švec“, (průměr 60 cm)
- „Generál Stanislav Čeček“, (průměr 60 cm)
- „Tomáš Garrigue Masaryk na Sibiři“, (průměr 60 cm)
- „Prezident Edvard Beneš“; (průměr 85 cm)
- „Maršál Ferdinand Foch“; (průměr 85 cm)
- „General Jan Syrový“; (průměr 60 cm)
- „Generál Radola Gajda“; (průměr 60 cm)
- „Generál Josef Šnejdárek“, (průměr 85 cm)
- „Z románu Erich Maria Remarque“ (Na západní frontě klid), (průměr 85 cm)
- „Návrat do nové vlasti“, (průměr 85 cm)
- „Počátek 20. století“, (190 × 100 cm)
- „Děti z 1. světové“, (120 × 145 cm)
- „Dědečkova opuštěná dílna“, (120 × 130 cm)
- „Pamětníci“, (105 × 130 cm)
-
- „Carská večeře“, (průměr 85 cm)
- „Prožili 20. století“, (130 × 115 cm)
- „Hoši od Zborova“, (130 × 115 cm)
- „Heydrichiáda“, (průměr 85 cm)
- „28. říjen 1918“, (průměr 85 cm)
- „Vzpomínání“, (55 × 65 cm)
- „V zákopu“, (77 × 47 cm)
- „Květen 1945“, (200 × 140 cm)
- „Woodrow Wilson“, (malba na dřevě, střelecký terč)
- Obraz na plátně s portrétem Alice Garrigue Masarykové (115 x 90 cm)
Tři varianty obrazů In memoriam 2018–2020
Pro výstavní potřeby cyklu Česká paměť vytvořil začátkem roku 2019 Pavel Vavrys koláž na plátně (s rozměry 135 x 85 cm) s názvem In memoriam 2018. Díla z cyklu Česká paměť byla v únoru a březnu 2019 vystavována v Atriu Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky.[12] Součástí této výstavy byl i tento obraz, zachycující skupinový portrét 29 českých vojáků padlých v zahraničních vojenských operacích do roku 2018.[12] Po skončení výstavy se autor rozhodl, že jej věnuje Armádě České republiky.[12] Obraz převzal v budově Generálního štábu náčelník Generálního štábu Armády ČR armádní generál Aleš Opata.[12] a je vystaven v prostorách budovy Generálního štábu.[12]
Po předání obrazu si Pavel Vavrys ještě v roce 2019 vytvořil (pro doplnění cyklu Česká paměť) druhou variantu obrazu In memoriam 2018 (s rozměry 136 x 86 cm). Tentokrát použil kombinovanou techniku na pevném podkladě. Již první varianta obrazu si získala zvýšenou pozornost některých vojenských poradců, kteří navrhovali jeho umístění v prostorách Ministerstva obrany. Jejich záměru autor vyhověl a ještě téhož roku (2019) předal osobně druhou variantu obrazu In memoriam 2018 jako dar Ministerstvu obrany do rukou ministra obrany Lubomíra Metnara, který jej nechal umístit na čestné místo v předsálí své kanceláře.
Třetí varianta obrazu In memoriam 2018 začala vznikat ještě v roce 2019. Pro obraz o rozměrech 155 x 145 cm zvolil Pavel Vavrys kombinovanou techniku na plátně a po doplnění díla o osobu rotmistryně (štábní praporčice in memoriam) Michaely Tiché (1993–2020) nazval obraz In memoriam 2020. Ještě ne zcela dokončené dílo, které postupně vznikalo od roku 2018 a jež vyvěralo z vnitřní Vavrysovy potřeby a pocitu lítosti nad ztracenými mladými životy[13] zaujalo při návštěvě umělcova ateliéru jeho přátele z řad příslušníků Armády České republiky, se kterými již malíř dříve spolupracoval při vytváření reprodukcí první varianty obrazu In memoriam 2018 pro sály cti rozmístěné u vojenských útvarů v České republice. Vojenští přátelé Pavla Vavryse přesvědčili, že po úplném dokončení obrazu In memoriam 2020 by dílo, vzhledem ke svému obsahu, mělo být vystaveno na významném místě a později pak autorovi zprostředkovali darování obrazu do sídla Úřadu vlády ČR – do Strakovy akademie. Tam od umělce převzal obraz předseda vlády Andrej Babiš. V první polovině ledna roku 2021 zaujalo toto dílo čestné místo poblíž kanceláře premiéra na chodbě Strakovy akademie.[14] Dílo zobrazuje tváře českých vojáků, kteří přišli o život během posledních několika let na zahraničních vojenských misích.[14] Obraz si se zájmem prohlédl a okomentoval jej (pro Českou televizi) i končící americký velvyslanec Stephen King při své návštěvě premiéra Andreje Babiše u příležitosti konce diplomatického působení v České republice.[14]
... Tady jsou lidé, hrdinové, kteří se obětovali, aby bránili právo ostatních, aby mohli být svobodní a užívat si demokratického způsobu života. ... Tito vojáci se vzdali svých zítřků, abychom my mohli dnes žít. Jsou to hrdinové ...Stephen King, před obrazem In memoriam 2020 ve Strakově akademii v lednu 2021, [14]
- Varianty díla In memoriam 2018–2020
- In memoriam 2018, (koláž na plátně; 135 × 85 cm)
- In memoriam 2018, (kombinovaná technika na pevném podkladě; 136 × 86 cm)
- In memoriam 2020, (kombinovaná technika na plátně; 155 × 145 cm)
Spojuje nás jedno
Obraz s názvem Spojuje nás jedno znázorňuje dvojici vojáků a jednoho policistu během jejich nasazení v zahraničních operacích. Dílo bylo slavnostně odhaleno v úterý 27. července 2021 v Komunitním centru pro válečné veterány (KCVV) Praha, které se nachází nedaleko Ústřední vojenské nemocnice v pražském Břevnově.[15] Při odhalení, jehož se účastnil náčelník Generálního štábu AČR armádní generál Aleš Opata, došlo symbolicky k propojení dvou generací vojenských veteránů tím, že obraz společně odhalili český válečný veterán z druhé světové války generálmajor ve výslužbě Miloslav Masopust (* 26. září 1924) a válečný veterán z Iráku kapitán Mattia Bernardini z 21. základny taktického letectva Čáslav.[15]
Obraz s portrétem Alice Masarykové
Obraz na plátně o rozměrech 115 x 80 cm dokončený v roce 2024 zachycuje portrét Alice Garrigue Masarykové dcery Tomáše Garrigue Masaryka a Charlotty Garrigue Masarykové. Dílo bylo veřejnosti poprvé slavnostně představeno na vernisáži výstavy „Příběh Alice Garrigue Masarykové a výběr z obrazového cyklu Česká paměť“ v pražské Písecké bráně dne 5. června 2024 za přítomnosti vrcholných představitelů Českého červeného kříže, který (tehdy jako Československý červený kříž) v roce 1919 Alice Masaryková založila a následujících 20 let byla jeho předsedkyní. Po skončení výstavy (24. června 2024) byl v první dekádě července 2024 originál obrazu slavnostně předán do rukou prezidenta ČČK Marka Jukla. Obraz bude sloužit k reprezentačním účelům v centrále Českého červeného kříže v Praze jako součást oslav 105. výročí založení této organizace.[16][17][18][19][20]
Odkazy
Poznámky
- ↑ Do této soutěže (XIV. FESTIVAL INTERNATIONAL DE LA PEINTURE, Cagnes sur Mer, France) bylo přihlášeno 350 obrazů malířů z 39 zemí světa.[3]
- ↑ Monumentální malířství (souvisí s architekturou) - jedná se například o malby na stěnách, stropech, ... apod.
- ↑ Obraz „Generál Josef Churavý“ je nejen součástí cyklu Česká paměť, ale je i zároveň součástí obrazové kolekce projektu "LEGIE 100".[10] Tento obraz daroval Pavel Vavrys Vojenskému geografickému a hydrometeorologickému úřadu (VGHMÚř) v Dobrušce.[10] (Této instituci propůjčil dne 30. června 2013 v rámci oslav Dne ozbrojených sil na pražském Vítkově prezident republiky Miloš Zeman čestný název „generála Josefa Churavého.“[11])
Reference
- ↑ a b Martin Vavrys [online]. www.galerievavrys.cz [cit. 2016-07-12]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Výstavy Historického muzea - Pavel Vavrys - Česká paměť - Výstava (7. 10. 2015 - 8. 11. 2015) [online]. 2015-10-07 [cit. 2018-02-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-02-10.
- ↑ a b Cagnes sur Mer France - 1. CENA “ZLATÁ PALETA” [online]. [cit. 2018-02-09]. Dostupné online.
- ↑ Vernisáž Pavel Vavrys – Česká paměť (fotografie z vernisáže) [online]. www.mesto-kunovice.cz [cit. 2018-02-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-02-10.
- ↑ Pavel Vavrys - Česká paměť [online]. 2015-04-14 [cit. 2018-02-09]. Dostupné online.
- ↑ MRÁČKOVÁ, Helena. V sídle kraje vystavuje akad. malíř Pavel Vavrys obrazy z cyklu Česká paměť [online]. 2018-01-31 [cit. 2018-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b LENK, Ladislav. Akademický malíř Pavel Vavrys se snaží oživovat českou paměť [online]. 2012-06-21 [cit. 2018-02-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-10-18.
- ↑ a b c Akademický malíř Pavel Vavrys se snaží oživovat českou paměť [online]. 2015-05-21 [cit. 2018-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b c 28. října 2018 bude velké výročí ... malíř Pavel Vavrys už výročí svými obrazy připomíná dnes – I. Část [online]. [cit. 2018-02-09]. Dostupné online.
- ↑ a b c d Obraz "Generál Churavý" [online]. 2012-06-21 [cit. 2018-02-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-02-10.
- ↑ VGHMÚř Dobruška - Vojenský geografický a hydrometeorologický úřad (VGHMÚř) generála Josefa Churavého [online]. [cit. 2018-02-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-12-19.
- ↑ a b c d e CYPRISOVÁ, Vlastimila (mjr.). Akademický malíř namaloval obraz padlých hrdinů a věnoval ho armádě [online]. www acr army cz, 2019-03-26 [cit. 2019-03-27]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-03-26.
- ↑ Pavel Vavrys „In memoriam 2020“ (aktuality) [online]. Sdružení přítel vojenské zeměpisné a povětrnostní služby, 2021-01 [cit. 2021-01-18]. In memoriam 2020 (145 x 155 cm). Dostupné online.
- ↑ a b c d ŘEZNÍČEK, Martin. Česko-americké vztahy jsou ve skvělém stavu, říká končící velvyslanec King [online]. Česká televize, 2021-01-13 [cit. 2021-01-18]. Dostupné online.
- ↑ a b ŽIŽKOVÁ, Markéta Lášková. Obraz jako poděkování všem válečným veteránům představen v jejich pražském centru [online]. Web: MO ČR Army cz, 2021-07-28 [cit. 2021-08-03]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-07-29.
- ↑ Český Červený kříž slaví 105. výročí svého založení [online]. Radio Prague International, 2024-02-06 [cit. 2024-06-06]. Dostupné online.
- ↑ Medaile Alice Masarykové [online]. Český červený kříž [cit. 2024-06-06]. Oficiální stránky Českého červeného kříže. Dostupné online.
- ↑ Příběh Alice Garrique Masarykové [online]. Písecká brána [cit. 2024-07-23]. Dostupné online.
- ↑ Příběh Alice Masarykové obrazem Pavla Vavryse [online]. Český červený kříž [cit. 2024-07-23]. Oficiální stránky Českého červeného kříže. Dostupné online.
- ↑ Český červený kříž slaví 105. výročí vzniku výstavou Pavla Vavryse v Písecké bráně [online]. Tisková zpráva ČČK ze dne 11. června 2024, 2024-06-11 [cit. 2024-06-13]. Dostupné online.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Pavel Vavrys na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Pavel Vavrys
- Osobní stránka Pavla Vavryse [online]. www.galerievavrys.cz [cit. 2017-09-28]. Dostupné online.
- Osoba: Vavrys Pavel [online]. Informační systém abART [cit. 2017-09-28]. Dostupné online.