Oxid germaničitý
Oxid germaničitý | |
---|---|
![]() | |
Obecné | |
Systematický název | Oxid germaničitý |
Anglický název | Germanium dioxide |
Německý název | Germanium(IV)-oxid |
Sumární vzorec | GeO2 |
Vzhled | bílý prášek nebo bezbarvé krystaly |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 1310-53-8 |
PubChem | 14796 |
SMILES | O=[Ge]=O |
Číslo RTECS | LY5240000 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 104,59 g/mol |
Teplota tání | 1 086 °C (α) 1 117 °C (β) |
Teplota změny krystalové modifikace | 1 049 °C (α → β) |
Hustota | 6,239 g/cm3 (α, 15 °C) 4,228 g/cm3 (β) |
Index lomu | nD= 1,650 (β) |
Rozpustnost ve vodě | modifikace α nerozpustná modifikace β 0,447 g/100 ml (25 °C) 1,07 g/100 ml (100 °C) |
Rozpustnost v polárních rozpouštědlech | silné kyseliny (α i β) silné zásady (α i β) |
Struktura | |
Krystalová struktura | čtverečná (α) šesterečná (β) |
Hrana krystalové mřížky | α-modifikace a= 439,63 pm c= 286,26 pm β-modifikace a= 498,7 pm c= 565,2 pm |
Termodynamické vlastnosti | |
Standardní slučovací entalpie ΔHf° | −580,2 kJ/mol (α) −551,3 kJ/mol (β) −537,5 kJ/mol (amorfní) |
Entalpie tání ΔHt | 420,3 J/g (α) 201,7 J/g (β) |
Standardní molární entropie S° | 39,7 JK−1mol−1 (α) 55,3 JK−1mol−1 (β) |
Standardní slučovací Gibbsova energie ΔGf° | −521,6 kJ/mol (α) −497,3 kJ/mol (β) |
Izobarické měrné teplo cp | 0,480 JK−1g−1 (α) 0,498 JK−1g−1 (β) |
Bezpečnost | |
![]() GHS07 ![]() GHS08 Varování[1] | |
R-věty | R22 |
S-věty | žádné nejsou |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Oxid germaničitý je oxidem germania, které v něm má oxidační číslo IV. Je to anhydrid kyseliny germaničité.
Použití
Je používán při výrobě optického skla a v katodách.[2] Pro užití jako polovodič v tranzistorech a diodách musí mít čistotu 99,999 %.[3]
Struktura
Stavba molekulové mřížky se velmi podobá SiO2 a vyskytuje se zejména ve struktuře podobné křemenu. Díky většímu atomovému poloměru může tvořit strukturní buňky nejen s uspořádáním GeO4 (tetraedrické) podobným křemeni, ale také GeO5 (triagonálně bipyramidální) a GeO6 (oktaedrické).[4]
Více o těchto uspořádáních se můžete dozvědět v článku hybridizace.
Reakce
V koncentrované HCl se rozpouští za vzniku [GeCl6]−2 . Se zásadami tvoří germaničitany. V příslušných reakcích tvoří germaničité analogy křemičitanů.
Reference
- ↑ a b Germanium dioxide. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ STELLMAN, Jeanne Mager. Encyclopaedia of Occupational Health and Safety: Chemical, industries and occupations. [s.l.]: International Labour Organization, 1998. Dostupné online. ISBN 978-9-22109-816-4. (anglicky)
- ↑ KREBS, Robert E. The history and use of our earth's chemical elements: a reference guide. [s.l.]: Greenwood Publishing Group, 2006. Dostupné online. ISBN 978-0-31333-438-2. S. 200. (anglicky)
- ↑ HOUSECROFT, Catherine; SHARPE, Alan. Anorganická chemie. 1. vyd. Praha: VŠCHT, 2014. 1119 s. ISBN 978-0273-74275-3. S. 458.
Literatura
- Anorganická chemie, Catherine E. Housecroft a Alan G. Sharpe, vydala: VŠCHT Praha, 2014 ISBN 978-0-273-74275-3
- VOHLÍDAL, Jiří; ŠTULÍK, Karel; JULÁK, Alois. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5.
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |
Oxidy s prvkem v oxidačním čísle IV. | |
---|---|
Oxid americičitý (AmO2) • Oxid uhličitý (CO2) • Oxid ceričitý (CeO2) • Oxid chloričitý (ClO2) • Oxid chromičitý (CrO2) • Oxid dusičitý (NO2) • Oxid germaničitý (GeO2) • Oxid hafničitý (HfO2) • Oxid neptuničitý (NpO2) • Oxid olovičitý (PbO2) • Oxid manganičitý (MnO2) • Oxid molybdeničitý (MoO2) • Oxid osmičitý (OsO2) • Oxid platiničitý (PtO2) • Oxid plutoničitý (PuO2) • Oxid protaktiničitý (PaO2) • Oxid rheničitý (ReO2) • Oxid rutheničitý (RuO2) • Oxid seleničitý (SeO2) • Oxid křemičitý (SiO2) • Oxid siřičitý (SO2) • Oxid telluričitý (TeO2) • Oxid thoričitý (ThO2) • Oxid cíničitý (SnO2) • Oxid titaničitý (TiO2) • Oxid wolframičitý (WO2) • Oxid uraničitý (UO2) • Oxid vanadičitý (VO2) • Oxid zirkoničitý (ZrO2) | |
viz též Trioxid uhlíku (CO3) • Oxid praseodymito-praseodymičitý (Pr6O11) • Oxid rhodito-platiničitý (Rh2PtO5) |