Mirosław Jasiński
Mirosław Jasiński | |
---|---|
![]() Mirosław Jasiński (2021) | |
Ředitel Polského institutu v Praze | |
Ve funkci: 2001 – 2006 | |
Předchůdce | Andrzej Jagodziński |
Nástupce | Maciej Szymanowski |
Velvyslanec Polska v České republice | |
Ve funkci: 30. listopadu 2021 – leden 2022 | |
Prezident | Andrzej Duda |
Předchůdce | Barbara Ćwioro |
Nástupce | Mateusz Gniazdowski |
Narození | 12. listopadu 1960 (63 let) Bolesławiec |
Choť | Dorota Jasińska |
Alma mater | Vratislavská univerzita |
Profese | diplomat, scenárista, režisér, disident |
Ocenění | Cena Františka Kriegla (1990) Bronzový záslužný kříž (2005) důstojník Řádu znovuzrozeného Polska (2007) Cena ÚSTR za svobodu, demokracii a lidská práva (2014) Čestný záslužný odznak Dolnoslezského vojvodství (2019) … více na Wikidatech |
Commons | Mirosław Jasiński |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Mirosław Stanisław Jasiński (* 12. listopadu 1960 Bolesławiec[1]) je polský disident, diplomat, scenárista a režisér, v letech 2021 až 2022 byl velvyslancem Polska v Česku, v letech 2001 až 2006 byl ředitelem Polského institutu v Praze.[2]
Život
Absolvoval studia polské filologie a dějin umění na Vratislavské univerzitě (1986). Byl spoluzakladatelem Nezávislého sdružení studentů na Vratislavské univerzitě (1980) a hnutí Polsko-československé solidarity.[3][4]
V letech 1990–1991 byl vedoucím politického oddělení Velvyslanectví v Praze. V letech 1991–1992 zastával funkci vratislavského vojvody. V letech 1992 –1993 přednášel na Vratislavské polytechnice. Do roku 1995 plnil funkci hlavního mluvčího Polsko-československé solidarity. Zakládal Nadaci Polsko-československé solidarity i zasedal v její radě. Působil jako ředitel Polského institutu v Praze (2001–2006), poradce představenstva PKN Orlen a člena dozorčí rady Unipetrol, a.s. (2007–2008), poradce vedení Unipetrol a.s. (od roku 2011), ředitel Městské galerie ve Vratislavi (2012–2021). Od 30. listopadu 2021 byl velvyslanec Polské republiky v České republice.[3] Odvolán v lednu 2022.[5]
Počátkem ledna 2022 poskytl rozhovor německé stanici Deutsche Welle, ve kterém kritizoval polský přístup ve sporu o důl Turów.[6] Dostal se tak do konfliktu s polským premiérem Mateuszem Morawieckim, který se rozhodl Jasińského z funkce velvyslance odvolat.[7][8]
Mirosław Jasiński je scenárista a režisér filmů a dokumentárních cyklů.[3] Je ženatý. Ovládá angličtinu a češtinu.[3]
Ocenění
- Bronzový kříž Za zásluhy (2005)[9]
- důstojnický kříž Řádu znovuzrozeného Polska (2007)[10]
- Kříž Svobody a Solidarity (2020)[11]
- Vyznamenání Bene Merito od ministra zahraničních věcí PR (2020)[3]
- Zlatý odznak Za zásluhy pro Dolnoslezské vojvodství (2019)[3]
- Medaile Za zásluhy o diplomacii Ministra zahraničních věcí České republiky (2019)[12]
- Cena Václava Bendy (2015)[13]
- Cena Františka Kriegla (1990)[14]
Reference
- ↑ WALIGÓRA, Grzegorz. Jasiński Mirosław. Encyklopedia Solidarności [online]. [cit. 2022-01-02]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Na polskou ambasádu v Praze míří bývalý disident Jasiński. Novinky.cz [online]. Borgis, 2021-10-27 [cit. 2022-01-06]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f Velvyslanec Mirosław Jasiński. Polsko v ČR - Portal Gov.pl [online]. 2021 [cit. 2022-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-01-02.
- ↑ KŘÍŽOVÁ, Iveta. Polsko vysílá do Česka ambasadorské eso. Jde o spojku českých disidentů Miroslawa Jasińského. Lidovky.cz [online]. 2021-06-03 [cit. 2022-01-06]. Dostupné online.
- ↑ Mirosław Jasiński odwołany ze stanowiska ambasadora RP w Czechach. Prezydent podpisał decyzję. Bankier.pl [online]. 2022-01-31 [cit. 2022-02-03]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ PĘDZIWOL, Aureliusz M. Spór o Turów to skutek braku empatii i arogancji. DW.COM [online]. Deutsche Welle, 2022-01-06 [cit. 2022-01-06]. Dostupné online.
- ↑ Polský premiér se rozhodl odvolat z Česka velvyslance. Krok souvisí s výroky k dolu Turów. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2022-01-06 [cit. 2022-01-06]. Dostupné online.
- ↑ Odvolávaný polský velvyslanec Jasiński nelituje svých slov o Turówu. ČT24 [online]. Česká televize, 2022-01-07 [cit. 2022-01-07]. Dostupné online.
- ↑ Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 29 września 2005 r. o nadaniu odznaczeń. isap.sejm.gov.pl [online]. 2005-09-29 [cit. 2022-01-02]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 5 grudnia 2007 r. o nadaniu orderów i odznaczeń. isap.sejm.gov.pl [online]. 2007-12-05 [cit. 2022-01-02]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 3 lipca 2020 r. o nadaniu odznaczeń. isap.sejm.gov.pl [online]. 2020-07-03 [cit. 2022-01-02]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Odznaczenie dla działaczy Solidarności Polsko-Czechosłowackiej Zbigniewa Janasa i Mirosława Jasińskiego | Ambasada Republiki Czeskiej w Warszawie. mzv.cz [online]. 2020-03-27 [cit. 2022-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-03-27. (polsky)
- ↑ Slavnostní předání Ceny Václava Bendy 2014 – Ústav pro studium totalitních režimů. ustrcr.cz [online]. 2015 [cit. 2022-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-03-04.
- ↑ Konto Bariéry - Cena Františka Kriegla. kontobariery.cz [online]. [cit. 2022-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-05-14.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Mirosław Jasiński na Wikimedia Commons
- KŘÍŽOVÁ, Iveta. Polsko vysílá do Česka ambasadorské eso. Jde o spojku českých disidentů Miroslawa Jasińského. Lidovky.cz [online]. 2021-06-03 [cit. 2022-01-02]. Dostupné online.
Laureáti Ceny Františka Kriegla | |
---|---|
Vladimír Kadlec (1987) • Jaroslav Šabata (1988) • Jan Dus / Josef Zvěřina (1989) • Mirosław Jasiński / Jan Ruml (1990) • Peter Mariánek (1991) • Petr Pithart (1992) • Igor Blaževič a Jaromír Štětina (1993) • Milena Hübschmannová (1994) • Vlado Čech / Karel Kryl / Josef Vavroušek (1995–1996) • František Stíbal (1997) • Kumar Vishwanathan (1998) • Václav Trojan (1999) • Jakub Polák (2000) • Stanislav Milota a Miloš Rejchrt (2001) • Miroslav Opatřil (2002) • František Lízna (2003) • Petra Procházková (2004) • Maria Machnig (2005) • Yekta Uzunoğlu (2006) • Ondřej Cakl (2007) • Jiří Voráč (2008) • Jakub Štěrbík / Stanislav Vodička (2009) • Alena Dernerová (2010) • Libor Michálek (2011) • Vladimíra Dvořáková (2012) • Matěj Hollan (2013) • Božena Fuková / Miloslava Pošvářová (2014) • Činoherák Ústí (2015) • Autonomní sociální centrum Klinika (2016) • Radek Banga (2017) • Ilja Hradecký (2018) • Karel Karika a David Tišer (2019) • zdravotní sestry (2020 a 2021) • Daniel Hůle (2022) • Barbora Antonová (2023) |