Michał Kwiatkowski
Michal Kwiatkowski | |
---|---|
Kwiatkowski v roce 2015 | |
Osobní informace | |
Přezdívka | Flowerman Kwiato Kwiatek |
Datum narození | 2. června 1990 (34 let) |
Místo narození | Chełmża, Polsko |
Stát | Polsko![]() |
Výška | 176 cm |
Hmotnost | 68 kg |
Příbuzní | Łukasz Kwiatkowski (sourozenec) |
Týmové informace | |
Současný tým | Ineos Grenadiers |
Disciplína | silniční cyklistika |
Role | závodník |
Typ jezdce | všestranný |
Profesionální týmy | |
2009 2010 2011 2012–2015 2016– | MG Kvis – Norda Pacific Caja Rural Team RadioShack Omega Pharma–Quick-Step Team Sky |
Úspěchy | |
Grand Tours
Etapové závody
Jednodenní závody a klasiky
| |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
Mistrovství světa v silniční cyklistice | ||
zlato | 2008 Kapské Město | Časovka juniorů |
zlato | 2014 Ponferrada | silniční závod |
zlato | 2013 Florencie | Týmová časovka |
stříbro | 2015 Richmond | Týmová časovka |
bronz | 2014 Ponferrada | Týmová časovka |
bronz | 2017 Bergen | Týmová časovka |
Michał Kwiatkowski (* 2. června 1990) je polský profesionální silniční cyklista jezdící za UCI WorldTeam Ineos Grenadiers.[1]
Kwiatkowski je považován za silného všestranného jezdce díky dobrému sprintu, časovce a vrchařských schopnostem. Vyhrává tak jednodenní i etapové závody. Svůj talent ukázal už na začátku své kariéry, kdy v roce 2008 vyhrál časovku juniorů na mistrovství světa. V roce 2014 Kwiatkowski vyhrál silniční závod na mistrovství světa. O 3 roky později vyhrál svůj první monument, Milán – San Remo a v roce 2018 vyhrál Tirreno–Adriatico a Tour de Pologne.
Kariéra
Začátky
Kwiatkowski je dvojnásobným evropským juniorským šampionem, z roku 2007 v silničním závodu a z roku 2008 v časovce. V roce 2009 se stal národním šampionem v silničním závodu do 23 let a také vyhrál etapu na závodu Okolo Slovenska. Profesionálem se stal v roce 2010 s týmem Caja Rural a o rok později se dostal do World Tour díky přestupu do týmu RadioShack. Za svůj nový tým získal třetí místo celkově na Driedaagse van West-Vlaanderen, Driedaagse Brugge–De Panne a Tour du Poitou-Charentes.
Omega Pharma–Quick-Step (2012–2015)
Sezóna 2012
Před sezónou 2012 se Kwiatkowski přesunul do belgického týmu Omega Pharma–Quick-Step. Ve svém novém týmu zaujal vítězstvím v prologu na Driedaagse van West-Vlaanderen. Také získal 2. místo celkově na Tour de Pologne a 8. místo celkově na Eneco Tour.
Sezóna 2013
Kwiatkowski začal sezónu ve skvělé formě, kdy získal 2. místo celkově na Volta ao Algarve. Následně získal 4. místo celkově na Tirrenu–Adriaticu a stal se nejlepším mladým jezdcem poté, co prokázal, že patří mezi nejsilnější vrchaře závodu. Dojel čtvrtý v etapě s cílem na Prati di Tivo a získal vedení v celkovém pořadí, avšak další den se ho musel vzdát ve prospěch Chrise Frooma. Kwiatkowski měl také solidní výsledky na jarních klasikách. Na Amstel Gold Race dokončil čtvrtý a o pár dní později získal páté místo na Valonském šípu. V červnu vyhrál poprvé v kariéře seniorský silniční závod na národním šampionátu.
Kwiatkowského skvělá forma mu pomohla k výběru pro účast na Tour de France. V prvním týdnu se stal lídrem soutěže mladých jezdců, avšak v 8. etapě se před něj dostal Nairo Quintana. V 11. etapě, individuální časovce, si Kwiatkowski vybojoval bílý dres zpět, ale v 15. etapě s cílem na Mont Ventoux se musel znovu sklonit před Quintanou.[2] I přesto dojel do cíle na celkovém 11. místě.
Sezóna 2014
V roce 2014 Kwiatkowski vyhrál italskou klasiku Strade Bianche, když následoval útok Petera Sagana 20 km před cílem a následně mu ujel na závěrečném stoupání do Sieny.[3] Na klasikách Lutych–Bastogne–Lutych a Valonský šíp získal 3. místo, na klasice Amstel Gold Race dokončil na 5. místě.
V září se Kwiatkowski stal lídrem závodu Kolem Británie po vítězství ve 4. etapě ze sprintu skupinky 6 závodníků.[4] Závod nakonec dojel na celkovém 2. místě a vyhrál bodovací soutěž.[5]
Později toho samého měsíce se Kwiatkowski stal historicky prvním polským vítězem elitního silničního závodu na mistrovství světa v silniční cyklistice. 7 kilometrů před cílem zaútočil ve sjezdu a i přes blížící se stíhací skupinu se mu podařilo udržet si vedoucí pozici a cílovou pásku projel na prvním místě.[6] Prvním závodem v duhovém dresu byl pro Kwiatkowského monument Giro di Lombardia. Závod dokončil na 77. místě.[7]
Sezóna 2015
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5c/TDF_2015%2C_%C3%A9tape_13%2C_Montgiscard_%283018%29.jpg/240px-TDF_2015%2C_%C3%A9tape_13%2C_Montgiscard_%283018%29.jpg)
Jakožto úřadující mistr světa se Kwiatkowski rozhodl svůj začátek sezóny pojmout méně agresivně než o rok dříve a své hlavní cíle si stanovil blíže konci sezóny.[8] Etapové závody Volta ao Algarve a Paříž–Nice použil jako přípravu na klasikářskou sezónu. V obou závodech získal celkové 2. místo. V květnu si Kwiatkowski připsal prestižní vítězství na klasice Amstel Gold Race. Po posledním výjezdu na Cauberg se musel propracovat do malé vedoucí skupinky, v níž byl i obhájce triumfu Philippe Gilbert. Nedaleko od cíle se skupiny spojily a Kwiatkowski všechny ostatní z této patnáctičlenné skupinky porazil ve sprintu o vítězství. Mohl si tak připsat tuto nizozemskou klasiku do seznamu svých úspěchů.[9]
Na Tour de France se Kwiatkowskému nepodařilo získat žádný významný výsledek a závod opustil během 17. etapy.[10]
Team Sky (2016–současnost)
Sezóna 2016
27. září 2015 bylo oznámeno, že se pro sezónu 2016 Kwiatkowski přesune do britské sestavy Team Sky.[11]
Na konci března Kwiatkowski vyhrál svou první dlážděnou klasiku v kariéře, a to E3 Harelbeke poté, co v cíli přesprintoval Petera Sagana, s nímž se odtrhnout z vedoucí skupiny 30 km před cílem.[12] V srpnu byl jmenován na startovní listině Vuelty a España 2016.[13] Společně se svým týmem vyhrál 1. etapu, týmovou časovku, a díky 4. místu ve 2. etapě se Kwiatkowski obléknul do červeného trikotu pro lídra celkového pořadí. Vedení však ztratil následující den a ze závodu odstoupil během 7. etapy kvůli zranění zad.[14] Tím zakončil pro něj složitou sezónu, v níž mu nemoc narušila účast v Ardenských klasikách a vedla k neúčasti na Tour de France.[15]
Sezóna 2017
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Finishing_line_2017_Milan-Sanremo.jpg/240px-Finishing_line_2017_Milan-Sanremo.jpg)
4. března 2017 Kwiatkowski vyhrál jednodenní závod Strade Bianche poté, co zaútočil ze čtyřčlenné skupiny favoritů přibližně 15 km před cílem a byl schopen si sám dojet pro vítězství v Sieně. Stal se tak druhým vícenásobným vítězem tohoto závodu po Fabianu Cancellarovi.[16] Později téhož měsíce vyhrál Kwiatkowski monument Milán – San Remo ve sprintu proti úřadujícímu mistru světa Peteru Saganovi (Bora–Hansgrohe) a Julianu Alaphilippovi (Quick-Step Floors) po společném útoku na Poggiu, závěrečném stoupání dne.[17] Získal tak své první kariérní vítězství na jednom z monumentů. 16. dubna získal Kwiatkowski 2. místo na klasice Amstel Gold Race poté, co byl ve sprintu o triumf poražen Philippem Gilbertem (Quick-Step Floors).[18]
Kwiatkowski byl díky svým úspěchům vybrán do sestavy Teamu Sky pro Tour de France, čímž splnil svůj cíl v týmu zajet si Tour s lídrem týmu Chrisem Froomem. Dařilo se mu hlavně v individuálních časovkách, když získal 8. místo v Düsseldorfu a 2. místo v Marseille. Do paměti fanoušků a médií se však zapsal jako "superdomestik" díky své masivní práci pro Frooma, hlavně ve 14. etapě do Rodezu, v níž svého lídra skvěle nachystal na závěr etapy, a v 15. etapě do Le Puy-en-Velay, v níž obětoval své zadní kolo Froomovi, jenž měl defekt na stoupání Col de Petra Talliade. 29. července Kwiatkowski vyhrál Clásicu de San Sebastián, když v cíli přesprintoval Tonyho Gallopina, Baukeho Mollemu, Toma Dumoulina a týmového kolegu Mikela Landu. O týden později pak podepsal tříleté prodloužení smlouvy s Teamem Sky.[19]
Sezóna 2018
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/97/TDF24585_kwiatkovsky_%2842865367515%29.jpg/150px-TDF24585_kwiatkovsky_%2842865367515%29.jpg)
V únoru se Kwiatkowski zúčastnil etapového závodu Volta ao Algarve, v němž se před poslední etapou pohyboval na celkové 2. příčce za týmovým kolegou Geraintem Thomasem. V poslední etapě se vydal do 31-členného úniku, který se zrodil v úvodních kilometrech závodu. Kwiatkowski si nakonec dojel pro etapové vítězství, díky čemuž se stal celkovým vítězem o minutu a 31 sekund před Thomasem.[20] V březnu Kwiatkowski znovu zbavil Thomase dresu lídra závodu, tentokrát na Tirrenu–Adriaticu. Thomas měl 1,5 km před vrcholem finálního kopce do Sarnana-Sassotetta mechanický problém, kvůli němuž ztratil 34 sekund na Kwiatkowského. Ten se stal novým lídrem závodu.[21] Kwiatkowski si své vedení udržel a závod celkově vyhrál.[22] V červenci hrál Kwiatkowski znovu klíčovou roli v podpoře na Tour de France, čímž napomohl Thomasovi k vítězství a Chrisi Froomovi k celkovému 3. místu.[23] O týden později, na začátku srpna, se Kwiatkowski zúčastnil svého domácího závodu, Tour de Pologne. Podařilo se mu vyhrát 4. etapu s prudkým vrcholovým cílem ve městě Szczyrk a své vedení úspěšně uhájil i v dalších etapách, závod tak celkově vyhrál.[24]
Hlavní výsledky
- 2007
- Mistrovství Evropy
vítěz silničního závodu juniorů
2. místo časovka juniorů
- Course de la Paix Juniors
celkový vítěz
vítěz bodovací soutěže
vítěz soutěže mladých jezdců
- vítěz 1. etapy
- Giro della Lunigiana
- 10. místo celkově
- vítěz 2. etapy
- 2008
- Mistrovství světa
vítěz časovky juniorů
- Mistrovství Evropy
vítěz časovky juniorů
- 9. místo silniční závod juniorů
- Trofeo Karlsberg
celkový vítěz
- vítěz 1. etapy
- Course de la Paix Juniors
celkový vítěz
Výsledky na etapových závodech
Výsledky na Grand Tours | |||||||||||||
Grand Tour | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | 136 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — | — |
![]() | — | 11 | 28 | DNF | — | 57 | 49 | 83 | 30 | 68 | — | 49 | 54 |
![]() | — | — | — | — | DNF | — | 43 | — | — | — | — | — | |
Výsledky na etapových závodech | |||||||||||||
Závod | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
![]() | — | — | — | 2 | — | — | — | 3 | — | — | — | — | — |
![]() | — | 4 | 18 | — | 8 | 27 | 1 | — | — | 51 | — | 90 | 98 |
![]() | — | — | — | — | — | — | — | — | NS | — | DNF | — | — |
![]() | — | — | 2 | 8 | — | 30 | DNF | DNF | — | — | — | DNF | |
![]() | DNF | — | DNF | — | DNF | — | — | — | — | — | — | — | |
![]() | — | DNF | DNF | — | DNF | 43 | 49 | 29 | DNF | 68 | DNF | — | 32 |
![]() | — | — | — | 71 | — | — | — | — | NS | — | — | 29 | — |
Výsledky na klasikách
Monument | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Milán – San Remo | — | — | DNF | DNF | 67 | 40 | 1 | 11 | 3 | 15 | 17 | 16 | 139 | 54 |
Kolem Flander | DNF | — | 40 | — | — | 27 | — | 28 | — | 54 | — | — | — | — |
Paříž–Roubaix | — | — | — | — | — | — | — | — | — | NS | 70 | 77 | — | — |
Lutych–Bastogne–Lutych | — | DNF | 92 | 3 | 21 | 36 | 3 | 29 | 12 | 10 | 11 | 100 | DNF | DNF |
Giro di Lombardia | DNF | — | DNF | 77 | 54 | — | DNF | — | — | — | — | — | — | |
Klasika | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
Strade Bianche | — | — | — | 1 | — | 20 | 1 | 30 | — | 12 | DNF | — | 18 | DNF |
Dwars door Vlaanderen | — | — | — | — | 4 | — | — | — | — | NS | — | — | — | — |
E3 Harelbeke | — | 41 | 82 | — | — | 1 | — | — | — | — | — | DNF | — | |
Gent–Wevelgem | 75 | — | DNF | — | — | — | — | — | — | DNF | — | — | DNF | — |
Brabantský šíp | — | — | — | — | — | — | — | — | — | 6 | — | DNF | DNF | — |
Amstel Gold Race | — | DNF | 4 | 5 | 1 | DNF | 2 | 31 | 11 | NS | 8 | 1 | 72 | 35 |
Valonský šíp | — | DNF | 5 | 3 | 33 | — | 7 | 57 | 16 | 6 | 23 | 92 | 115 | DNF |
Clásica de San Sebastián | — | — | DNF | — | — | 107 | 1 | — | — | NS | — | — | — |
— | Nezúčastnil se |
---|---|
DNF | Nedokončil |
NS | Nekonalo se |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Michał Kwiatkowski na anglické Wikipedii.
- ↑ INEOS GRENADIERS [online]. UCI, 2023-01-01 [cit. 2023-01-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-01-02. (anglicky)
- ↑ http://www.cyclingnews.com/races/tour-de-france-2013/stage-15/results
- ↑ https://www.cyclingnews.com/races/strade-bianche-2014/results/
- ↑ http://www.cyclingnews.com/races/tour-of-britain-2014/stage-4/results
- ↑ http://www.cyclingnews.com/races/tour-of-britain-2014/stage-8b/results
- ↑ http://www.cyclingnews.com/races/uci-road-world-championships-2014/mens-elite-road-race/results
- ↑ Archivovaná kopie. velonews.competitor.com [online]. [cit. 2021-11-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2014-11-08.
- ↑ http://www.cyclingquotes.com/news/kwiatkowski_sets_sights_on_tour_de_france/
- ↑ Archivovaná kopie. velonews.competitor.com [online]. [cit. 2021-11-16]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-04-20.
- ↑ http://www.cyclingweekly.co.uk/racing/tour-de-france/it-was-hard-to-abandon-tour-de-france-in-rainbow-stripes-says-kwiatkowski-183960
- ↑ http://www.skysports.com/cycling/news/12040/10007401/michal-kwiatkowski-signs-for-team-sky-from-etixx-quick-step
- ↑ http://www.cyclingnews.com/races/e3-harelbeke-2016/results/
- ↑ http://www.procyclingstats.com/race/vuelta-a-espana/2016/startlist
- ↑ http://www.procyclingstats.com/race.php?id=163751
- ↑ http://www.skysports.com/cycling/news/15264/10626119/michal-kwiatkowski-keen-to-end-illness-and-injury-plagued-season
- ↑ http://www.velonews.com/2017/03/news/kwiatkowski-solos-strade-bianche-win_431749
- ↑ http://www.cyclingweekly.com/news/racing/brilliant-michal-kwiatkowski-edges-out-peter-sagan-to-win-milan-san-remo-2017-320474
- ↑ http://www.cyclingweekly.com/news/racing/philippe-gilbert-beats-michal-kwiatkowski-victory-amstel-gold-race-325486
- ↑ http://www.cyclingnews.com/news/kwiatkowski-agrees-new-three-year-deal-with-team-sky/
- ↑ http://www.cyclingnews.com/news/geraint-thomas-downed-by-friendly-fire-at-volta-ao-algarve/
- ↑ http://www.cyclingweekly.com/news/racing/its-frustrating-geraint-thomas-on-losing-tirreno-adriatico-lead-due-to-slipped-chain-372436#FDeQgO0tr5lIEhd8.99
- ↑ http://www.cyclingweekly.com/news/racing/geraint-thomas-reflects-on-bittersweet-tirreno-adriatico-podium-spot-372824
- ↑ http://www.cyclingnews.com/news/local-star-kwiatkowski-in-the-limelight-at-tour-de-pologne/
- ↑ http://www.cyclingnews.com/news/kwiatkowski-savours-tour-de-pologne-victory-after-courageous-final-defence/
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Michał Kwiatkowski na Wikimedia Commons
- Michał Kwiatkowski – profil na ProCyclingStats
Mistři světa v silniční cyklistice - časovka juniorů | |
---|---|
| |
V roce 2020 se závod neuskutečnil kvůli covidu-19. |
Mistři světa v silniční cyklistice – silniční závod | |
---|---|
|
Vítězové Tour de Pologne | |
---|---|
Feliks Więcek (1928) • Józef Stefański (1929) • Jerzy Lipiński (1933) • Bolesław Napierała (1937, 1939) • Stanisław Grzelak (1947) • Wacław Wójcik (1948, 1952) • Francesco Locatelli (1949) • Mieczysław Wilczewski (1953) • Marian Więckowski (1954, 1955, 1956) • Henryk Kowalski (1957, 1961) • Bogusław Fornalczyk (1958) • Wiesław Podobas (1959) • Roger Diercken (1960) • Jan Kudra (1962, 1968) • Stanisław Gazda (1963) • Rajmund Zieliński (1964) • Józef Beker (1965) • Józef Gawliczek (1966) • Andrzej Bławdzin (1967) • Wojciech Matusiak (1969) • Jan Stachura (1970) • Stanisław Szozda (1971) • José Luis Viejo (1972) • Lucjan Lis (1973) • André Delcroix (1974) • Tadeusz Mytnik (1975) • Janusz Kowalski (1976) • Lechosław Michalak (1977) • Jan Brzeźny (1978, 1981) • Henryk Charucki (1979) • Czesław Lang (1980) • Andrzej Mierzejewski (1982, 1984, 1988) • Tadeusz Krawczyk (1983) • Marek Leśniewski (1985) • Marek Kulas (1986) • Zbigniew Piątek (1987) • Marek Wrona (1989) • Mieczysław Karłowicz (1990) • Dariusz Baranowski (1991, 1992, 1993) • Maurizio Fondriest (1994) • Zbigniew Spruch (1995) • Vjačeslav Džavaňan (1996) • Rolf Järmann (1997) • Sergej Ivanov (1998) • Tomasz Brożyna (1999) • Piotr Przydział (2000) • Ondřej Sosenka (2001, 2004) • Laurent Brochard (2002) • Cezary Zamana (2003) • Kim Kirchen (2005) • Stefan Schumacher (2006) • Johan Vansummeren (2007) • Jens Voigt (2008) • Alessandro Ballan (2009) • Dan Martin (2010) • Peter Sagan (2011) • Moreno Moser (2012) • Pieter Weening (2013) • Rafał Majka (2014) • Jon Izagirre (2015) • Tim Wellens (2016) • Dylan Teuns (2017) • Michał Kwiatkowski (2018) • Pavel Sivakov (2019) • Remco Evenepoel (2020) • João Almeida (2021) • Ethan Hayter (2022) • Matej Mohorič (2023) |