Karita Mattila
Karita Mattila | |
---|---|
![]() | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Karita Marjatta Mattila |
Narození | 5. září 1960 (64 let) Somero |
Žánry | opera |
Povolání | operní pěvkyně |
Nástroje | hlas |
Hlasový obor | soprán |
Ocenění | Pro Finlandia (2001) rytíř Řádu umění a literatury (2003) Erikois-Emma |
Sídlo | Asikkala |
Web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Karita Marjatta Mattila (vyslovuje se ['karita' mattila]) (* 5. září 1960, Somero) je finská operní sopranistka.[1] Pravidelně se objevuje v hlavních operních domech po celém světě, včetně Metropolitní opery, Královské opery v Londýně, Théâtre du Châtelet, Opéra Bastille, Lyric Opera of Chicago, San Francisco Opera, Houston Grand Opera, Vídeňská státní opera, Toronto Roy Thomson Hall a Großes Festspielhaus v Salcburku. V Česku vystupuje například v Janáčkově divadle v Brně nebo v Rudolfinu.[2] Patří mezi světově nejznámější interprety oper Leoše Janáčka.
Kariéra
1983–1999
Karita Mattila, která se narodila ve finském Someru, absolvovala v roce 1983 Sibeliově akademii v Helsinkách, kde studovala zpěv u Liisy Linko-Malmio. Poté pokračovala ve studiu u Very Rozsa v Londýně.
Ještě v roce 1983 vyhrála první světovou soutěž Cardiff Singer of the World. V roce 1985 debutovala v Covent Garden v Královské opeře jako Fiordiligi v Mozartově Così fan tutte. V roce 1988 představovala Emmu v vůbec první televizní produkci Schubertových Fierrabras ve Vídeňské státní opeře. V roce 1990 debutovala Metropolitní opeře jako Donna Elvíra v Mozartově Donu Giovanni. V roce 1994 debutovala ve Španělsku jako Taťána v Čajkovského Evženu Oněginovi v Madridu a v roce 1996 debutovala v Paříži ve Wagnerově opeře Lohengrin a Verdiho Donu Carlosovi. V roce 1998 Karita Mattila získala ceny Grammy za „nejlepší operní nahrávku“ s Mistry pěvci norimberskými a v roce 2004 za Jenůfu. V roce 1998 jí byla udělena cena Evening Standard Ballet, Opera a Classical Music za „mimořádný výkon roku“ za představení Elisabeth v Donu Carlosovi v Královské opeře.
2000–2020
V roce 2001 deník The New York Times vybral Karitu Mattilu jako nejlepší zpěvačku roku za jejíj výkon ve Fideliu v Metropolitní opeře a ve stejném roce byla nominována na cenu Laurence Oliviera za „mimořádný úspěch v opeře“. V roce 2004 získala další cenu Grammy za „nejlepší operní nahrávku“ v za Jenůfu. Mattilina newyorská vystoupení v Salome v roce 2004 a následná Káťa Kabanová inspirovala newyorský tisk k napsání: „Až se bude psát historie Metropolitní opery v době milénia, Karita Mattila si zaslouží vlastní kapitolu.“
V roce 2005 byla nejstarším americkým časopisem o vážné hudbě Musical America jmenována Hudebnicí roku 2005, který ji popisoval jako „nejvíce elektrizující zpívající herečku naší doby, takovou umělkyni, která obnovuje stárnoucí uměleckou formu a žene veřejnost do šílenství.“ BBC Music Magazine Karitu Mattilu označil za jednu z 20 nejlepších sopránů zaznamenané éry v roce 2007.[3] Celosvětové publikum Mattilu vidělo v Manon Lescaut v kinech v roce 2008. Salome a Toscu v Metropolitní opeře mohli diváci sledovat naživo ve vysokém rozlišení po celém světě v letech 2008 a 2009. V roce 2010 ztvárnila Karita Mattila v Opéra National de Lyon roli Emilie du Châtelet v monodrámatu Émilie Kaiji Saariaho; role jí byla věnována.
Obrovským aplausem byla odměněna za ztvárnění Kostelničky ve Metropolitní opeře v roce 2016.[4] V roce 2020 hrála parodii na sebe jako operní diva uvízlá ve Finsku v nové komiksové opeře Cosi fan Tutte. V prosinci 2020 byla Mattila vyznamenána Řádem finského lva, Commander první třídy.[5]
Spolupráce s Jiřím Bělohlávkem
Diva je v Česku známa dlouhodobou spoluprací s dirigentem Jiřím Bělohlávkem, se kterým měla profesionálně velmi vřelý vztah.[6] Poté, co v Helsinkách nazkoušeli Janáčkovu operu Káťa Kabanová, s ním vystupovala po celém světě,[7] v Praze poprvé v roce 2004 v roli Jenůfy na pódiu Rudolfina.[2] Právě s Bělohlávkem si také splnila svůj sen zpívat Kostelničku v Její pastorkyni, protože si vážila jeho detailní znalosti díla Leoše Janáčka. S radostí přijala nabídku zazpívat také na pražském koncertě s Českou filharmonií uspořádaném v roce 2016 u příležitosti dirigentových 70. narozenin.[7]
Ve Dvořákově síni Rudolfina zpívala také v roce 2018,[8] a to s hudebním tělesem PKF – Prague Philharmonia, které Jiří Bělohlávek založil pod názvem Pražská komorní filharmonie.[9]
Osobní život
Mattila žije v Naples na Floridě. V roce 1992 se provdala za Tapio Kuneinena, který pro ni pracoval jako manažer;[10] rozvedli se v roce 2018.[11][12]
O Twitteru, kde působí od října 2018, uvedla, že byl po jejím rozvodu „zachránou života“.[11][12][13][14]
Po náhlém zrušení své Jenůfy v Královské opeře koncem února 2020 kvůli pandemii koronaviru se přestěhovala do bytu ve finských Helsinkách, dokud nebude možné znovu bezpečně cestovat, pracovat a vrátit se domů.[11]
Nahrávky
- Arias & Scenes (Erato) dirig. Yutaka Sado; Piková dáma, Jenůfa, Elektra.
- German Romantic Arias (Erato), Staatskapelle Dresden, dirig. Sir Colin Davis; Beethoven, Weber.
Písně
- Strauss: Orchestrální písně; Čtyři poslední písně (DG)
- Strauss: Orchestrální písně (Sony Music Entertainment)
- Strauss: Hölderlin Lieder (Sony Music Entertainment)
- Sibelius Songs (Ondine)
- Grieg a Sibelius Songs (Erato)
- Lízátka; Canteloube, Villa-Lobos (Philips)
- Sydän Suomessa - Ze srdce Finska (Ondine), 1996, recitál s Ilmem Rantou (klavír); písně Toivo Kuula, Oskara Merikanta, Erkki Melartina, Yrjö Kilpinena a lidové písně.[15]
- Divoká růže (Ondine) s Ilmo Ranta. Lieder od Beethovena, Brahmse, Schuberta, Schumanna, Mahlera.
- Moderní portrét (Warner/Finlandia), 1995. Paul Hindemith Das Marienleben, cyklus písní pro soprán a klavír, op. 27; Dream Songs Aulis Sallinen; Mikko Heinio písňový cyklus Vuelo de Alambre
Živé nahrávky
- Karita Live! (Ondine) kond. Jukka Pekka Saraste; Wagner, Verdi, Strauss, Gershwin
- Helsinský recitál (Ondine), Martin Katz (klavír); Duparc, Kaija Saariaho Quatre, Rachmaninov, Dvořákovy cikánské písně.
Kompilace
- Excellence - The Artistry of Karita Mattila (Ondine)
Kompletní opery
- Salome (Sony Music Entertainment)
- Káťa Kabanová (Fra Musica)
- Tosca (Virgin)
- Manon Lescaut (EMI Classics)
- Don Carlos (EMI Classics)
- Fidelio (DG)
- Die Meistersinger (Decca, DG)
- Simon Boccanegra (TDK)
- Jenůfa (Erato)
- Le nozze di Figaro (Sony Music Entertainment)
- Così fan tutte (Philips)
- Don Giovanni (Philips)
- Fierrabras (DG
- Der Freischütz (Decca)
- Scény z Goetheho Fausta (Sony Music Entertainment)
Symfonická díla
- Mozart: Requiem (DG)
- Beethoven: Symfonie č. 9 (DG)
- Šostakovič: Symfonie č. 14 (EMI Classics)
- Schoenberg: Gurrelieder (EMI Classics)
- Bernstein: Symphony no. 3 (Erato)
- Sibelius: Kullervo (BIS)
- Mendelssohn: Symphony no. 2 (DG)
- Schubert: mše Es dur; Mozart: Aria of the Angel, Laudate dominum (DG)
Populární hudba
- Fever (Ondine)
- Best of Evergreens (Ondine)
- Karita's Christmas (Ondine)
- Songs To The Sea; Populární melodie od Lasse Mårtensona (2001) (Ondine)
DVD
- Galavečer Metropolitní opery Jamese Levina k 25. výročí (1996), DVD Deutsche Grammophon, B0004602-09
Repertoár
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Karita Mattila na španělské Wikipedii.
- ↑ Karita Mattila | Encyclopedia.com. www.encyclopedia.com [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b V Rudolfinu vystoupí pěvkyně, jež má Grammy za Jenůfu | Kultura. Lidovky.cz [online]. 2013-04-30 [cit. 2021-03-05]. Dostupné online.
- ↑ KETTLE, Martin. Are these the 20 best sopranos of the recorded era?. The Guardian. 2007-03-14. Dostupné online [cit. 2021-03-05]. ISSN 0261-3077. (anglicky)
- ↑ Jenůfa okouzlila MET. Karita Mattila v roli Kostelničky sklidila frenetický potlesk. Vltava [online]. 2016-10-31 [cit. 2021-03-05]. Dostupné online.
- ↑ Karita Mattila Awarded Order of the Lion of Finland. Opera Wire [online]. 2020-12-03 [cit. 2021-03-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Jiří Bělohlávek: "Když já tak rád diriguju". Česká televize [online]. ceskatelevize.cz [cit. 2021-02-26]. Dostupné online.
- ↑ a b KUZNIK, Frank. Karita Mattila: Za Jiřím Bělohlávkem bych letěla přes celý svět. Hospodářské noviny (iHNed.cz) [online]. 2016-01-26 [cit. 2021-02-26]. Dostupné online.
- ↑ Karita Mattila & Paul McCreesh - PKF — Prague Philharmonia. PKF - Prague Philharmonia [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-08-06. (anglicky)
- ↑ Profil orchestru - PKF — Prague Philharmonia - Profil orchestru. PKF - Prague Philharmonia [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné online.
- ↑ JELLYPAGES.COM. IS: opera star Karita Mattila differs from the – 27-year marriage over News. JellyPages.com [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c DOUGALL, David Mac. Karita Mattila: Opera diva, interrupted | News Now Finland [online]. 2020-05-23 [cit. 2021-03-05]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-08-12. (anglicky)
- ↑ a b BARONE, Joshua. Twitter Loves the Opera Diva Karita Mattila. And She Loves It Back. (Published 2019). The New York Times. 2019-07-12. Dostupné online [cit. 2021-03-05]. ISSN 0362-4331. (anglicky)
- ↑ A conversation with Karita Mattila (News article) | Opera Online - The opera lovers web site. www.opera-online.com [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné online.
- ↑ PressReader.com - Your favorite newspapers and magazines.. www.pressreader.com [online]. [cit. 2021-03-05]. Dostupné online.
- ↑ Ondine 0 ODE892-2 (58 minutes: DDD). Texts and translations included. Recorded in association with Helsingin Energia. Gramophone review
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Karita Mattila na Wikimedia Commons
- Článek na operalus.cz
- Rozhovor v Týdeníku rozhlas
- O roli Jenůfy v MET na rozhlas.cz