John Banville
John Banville | |
---|---|
![]() John Banville (2019) | |
Narození | 8. prosince 1945 (78 let) Wexford |
Pseudonym | Benjamin Black |
Povolání | scenárista, romanopisec, spisovatel, dramatik, literární kritik, novinář a autor |
Alma mater | International Writing Program (Iowa) St Peter's College, Wexford |
Žánr | román |
Významná díla | Kniha doličná Ghosts Eclipse Shroud Moře … více na Wikidatech |
Ocenění | James Tait Black Memorial Prize (1976) Cena Nonino (2003) Man Bookerova cena (2005) Cena Franze Kafky (2011) Rakouská státní cena za evropskou literaturu (2013) … více na Wikidatech |
Příbuzní | Vincent Banville (sourozenec) |
Vlivy | Henry James |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
William John Banville (* 8. prosince 1945, Wexford) je irský spisovatel, dramatik a scenárista. K jeho nejslavnějším románům patří The Book of Evidence (Kniha doličná) z roku 1989 a Sea (Moře) z roku 2005. Svá díla píše anglicky.Od roku 2006 píše pod pseudonymem Benjamin Black sérii detektivních příběhů z Dublinu padesátých let 20. století.
Život
Vystudoval školu Christian Brothers ve Wexfordu a St Peter's College v Oxfordu. Po vysoké škole pracoval jako úředník v Aer Lingus, později se stal novinářem. Většinu svého života strávil v Dublinu, kde působil v deníku The Irish Press, později v The Irish Time. V roce 1988 byl jmenován literárním redaktorem, od roku 1990 se stal pravidelným přispěvatelem The New York Review of Books. Od roku 2007 je členem Královské společnosti pro literaturu se sídlem v Londýně, patronkou společnosti je Alžběta II. V roce 2017 byl jmenován Cavalier of Ordine della Stella d'Italia. Je bývalým členem Aosdána[1], v roce 2001 se členství dobrovolně vzdal.
Za své dílo získal několik prestižních cen, v roce 1976 Cenu Jamese Taita Black Memorial Prize, Mezinárodní cenu Nonino za rok 2003, Man Bookerovu cenu za rok 2005[2], Cenu Franze Kafky za rok 2011[3], o které prohlásil, že je jednou z mála, kterou přijímá rád. Za rok 2013 Cenu irského PEN klubu a Rakouskou státní cenu za evropskou literaturu, Cenu knížete asturského za rok 2014 aj.[4]
Dílo
Na literární scénu vstoupil v roce 1970 sbírkou povídek Long Lankin, následovaly romány Nightspawn (1971) a Birchwood (1973). Mezinárodní uznání získal svými dalšími čtyřmi knihami, obvykle popisovanými jako jeho „vědecká tetralogie“ a spojenými společným zájmem o postavení matematických nebo astronomických struktur jako alternativních „jazyků“ vnímání. Jedná se o knihy Doctor Copernicus (1976), Kepler (1981), The Newton Letter: An Interlude (1982) a Mefisto (1986). Za knihu Doctor Copernicus, fiktivní portrét astronoma Koperníka, získal v roce 1976 literární cenu James Tait Black Memorial Prize[5], druhý román Kepler v roce 1981 vyhrál Guardian Fiction Prize, kniha The Newton Letter se stala předlohou pro film produkovaný britskou televizní stanici Channel 4. Trilogie, někdy označovaná souhrnně jako The Frames Trilogy, sestává z The Book of Evidence (1989), Ghosts (1993) a Athena (1995), zkoumá sílu uměleckých děl. Kniha The Book of Evidence byla zařazena do užšího výběru na Bookerovu cenu a stala se vítězem roku Guinness Peat Aviation Award.[6] Další trilogii tvoří The Untouchable (1997), Eclipse (2000) a Shroud (2002), líčí příběhy konfliktních jedinců. Za román The Sea (2005) získal prestižní The Man Booker Prize.[6] Podle románu byl natočen v roce 2013 britsko-irský dramatický film.[7] Českého prostředí se týká publikace Prague Pictures: A Portrait of the City (2003)[8], která vznikla na základě autorových návštěv Prahy. K pražské tematice se vrátil historickým detektivním románem z prostředí dvora císaře Rudolfa II. Prague Nights (2017).[9][10]
Banville používal pseudonym Benjamin Black pro svůj kriminální seriál, ve kterém vystupuje dublinský patolog Quirke, v češtině vyšly knihy: Kdo je bez viny, 2008 (Christine Falls, 2006)[11], Anatomie strachu, 2011 (The Silver Swan, 2007), Elegie za April, 2012 (Elegy for April, 2010), Temná pavučina, 2017 (A Death in Summer, 2011)[12], Odplata, 2014 (Vengeance, 2012), Svatý příkaz, 2016 (Holy Orders, 2013), Hroby se otevřely, 2018 (Even the Dead, 2016). V knize Černooká blondýnka, 2016 (Black-Eyed Blonde, 2014) vystupuje fiktivní soukromý detektiv Raymonda Chandlera Philip Marlowe. Kriminální román Snow (2020) vyšel pod autorovým jménem a vyšetřovatelem je irský detektiv St. John Strafford.
Jeho styl je často přirovnáván k Proustovi a Nabokovovi. Sám se hlásí zejména k odkazu Heinricha von Kleista, jehož tři knihy adaptoval pro divadelní scénu. Často se též diskutuje o jeho návaznosti na linii irské literatury, již tvoří James Joyce, Samuel Beckett, ale i Henry James. Někdy je řazen k postmoderní literatuře.
Bibliografie
Próza
- Long Lankin (1970)
- Nightspawn (1971)
- Birchwood (1973)
- Doctor Copernicus (1976)
- Kepler (1981)
- The Newton Letter (1982)
- Mefisto (1986)
- The Book of Evidence (1989)
- Ghosts (1993)
- Athena (1995)
- The Ark (1996)
- The Untouchable (1997)
- Eclipse (2000)
- Shroud (2002)
- The Sea (2005)
- The Infinities (2009)
- Ancient Light (2012)
- The Blue Guitar (2015)
- Mrs Osmond (2017)
- April in Spain (2021)
Divadelní hry
- The Broken Jug (1994)
- Seachange (1994)
- God's Gift (2000)
- Dublin 1742 (2002)
- Love in the Wars (2005)
- Conversation in the Mountains (2008)
Publicistika
- Prague Pictures: Portrait of a City (2003)
jako Benjamin Black
- Kdo je bez viny (2008)
- Anatomie strachu (2011)
- Elegie za April (2012)
- Temná pavučina (2017)
- Odplata (2014)
- Svatý příkaz (2016)
- Černooká blondýnka (2016)
- Hroby se otevřely (2018)
Scénáře
- Reflections (TV) (1984)
- Seascapes (TV) (1994)
- The Last September (1999)
- Albert Nobbs (2011)
České překlady
- Kniha doličná, Praha, Mladá fronta 1999[13]
- Moře, Praha, BB Art 2006[14]
- Zkrotit vlka, MOBA 2017[15][16]
Reference
- ↑ Aosdána. aosdana.artscouncil.ie [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Britské literární weby - The Man Booker Prize. www.iliteratura.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Společnost Franze Kafky - Cena Franze Kafky 2011 předána Johnu Banvilleovi. www.franzkafka-soc.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ John Banville - Literature. literature.britishcouncil.org [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Fiction winners. The University of Edinburgh [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Guinness Peat Aviation Book Award Winners. goodreads.com [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Moře (2013). [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- ↑ NOBLE, Barnes &. Prague Pictures: Portraits of a City|Hardcover. Barnes & Noble [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Prague Nights by Benjamin Black review – murder in the city of masks. the Guardian [online]. 2017-06-07 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Benjamin Black vydal nový román nejprve v češtině. Novinky.cz [online]. Borgis [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Mezi námi irskými sirotky. Lidovky.cz [online]. 2008-10-09 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Black, Benjamin: Temná pavučina. www.iliteratura.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ DATABAZEKNIH.CZ. Kniha doličná - John Banville | Databáze knih. www.databazeknih.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ DATABAZEKNIH.CZ. Moře - John Banville | Databáze knih. www.databazeknih.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Black, Benjamin: Zkrotit vlka (in HN). www.iliteratura.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ DATABAZEKNIH.CZ. Zkrotit vlka - Benjamin Black | Databáze knih. www.databazeknih.cz [online]. [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu John Banville na Wikimedia Commons
Osoba John Banville ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu
- Heslo v encyklopedii Britannica
- Oficiální stránky
- Profil deníku Guardian
- Profil na stránkách British Council
- Profil na stránkách Man Bookerovy ceny
- Oficiální stránky "Benjamina Blacka"
Držitelé Man Bookerovy ceny | |
---|---|
| |
† udělena v roce 2010 zpětně za rok 1970 jako „ztracená Man Bookerova cena“, důvodem byla tehdejší změna pravidel
|
Laureáti Ceny Franze Kafky | |
---|---|
Philip Roth (2001) • Ivan Klíma (2002) • Péter Nádas (2003) • Elfriede Jelineková (2004) • Harold Pinter (2005) • Haruki Murakami (2006) • Yves Bonnefoy (2007) • Arnošt Lustig (2008) • Peter Handke (2009) • Václav Havel (2010) • John Banville (2011) • Daniela Hodrová (2012) • Amos Oz (2013) • Jen Lien-kche (2014) • Eduardo Mendoza Garriga (2015) • Claudio Magris (2016) • Margaret Atwoodová (2017) • Ivan Wernisch (2018) • Pierre Michon (2019) • Milan Kundera (2020) |