Claire Aho
Claire Aho | |
---|---|
![]() | |
Narození | 2. listopadu 1925 Helsinky |
Úmrtí | 29. listopadu 2015 (ve věku 90 let) Stockholm |
Příčina úmrtí | požár |
Povolání | fotografka |
Rodiče | Heikki Aho |
Ocenění | rytíř Řádu bílé růže (2005) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Claire Anita Aho (roz. Brofeldt;[1] 2. listopadu 1925 Helsinky – 29. listopadu 2015 Stockholm[2]) byla finská fotografka a průkopnice finské barevné fotografie.[3][4]
Životopis
Claire Aho byla vnučka spisovatele Juhani Aho a dcera malíře Vennyho Soldan-Brofeldta Heikki Aho. Její matka byla manželka Heikki Aho, rozená litevská tanečnice Dinah Selkina. Jejich syn Jussi Brofelt udržuje odkaz rodiny Aho organizací výstav o celoživotním díle jejich dědečka.[5][6] Studovala na Vysoké škole sociálních věd, kde získala novinářský titul.[7]
Aho začala svou kariéru ve 40. letech 20. století. Vyučila se ve filmové produkční společnosti Aho & Soldan, kterou vlastnil její otec a strýc. Pracovala jako redakotorka pro reklamní a filmový časopis. [3] Natáčela olympijské hry v Helsinkách a při práci v letech 1952–1962 [8] pro Warner Pathé News vnikla do pronajaté oblasti Porkkala, když ji Sovětský svaz vrátil Finsku. Fotografovala módní snímky pro několik ženských časopisů, včetně Eevaa a Hopepeilii. Snímky Carity Järvisen, které pořídila, jsou v zahraničních muzeích.[7]
Práce fotografky skončila v 60. letech, kdy se změnil styl oboru. Aho chvíli vedla Gallerii Beckan , ale v roce 1974 se přestěhovala do Stockholmu a pracovala mimo jiné pro časopis Ruotinssuomalainen, Nordiska museet a Hufvudstadsbladet jako redaktorka zpravodajských fotografií. [6]
V roce 2010 byly autorčiny snímky vystaveny na výstavě Helsinki 1968 v Helsinkách v galerii Virka a na jejích webových stránkách. Aho na fotografiích vypráví o každodenním životě obyvatel Helsinek a byly k vidění poprvé od roku 1968. Z výstavy vyšla i kniha. V květnu 2011 byly autorčiny snímky vystaveny umělecké galerii Helsinki. [9] The Photographers' Gallery v Londýně hostila od dubna do července 2013 autorčinu výstavu pod názvem Studio Works. Na výstavě byly její fotografie z 50. až 70. let 20. století.[10]
V roce 2014 byl fotografce přiznán umělecký důchod.[11] V červenci 2014 vyšlo dílo Aho & Soldan: Helsinki v barvách 50. let, které napsal novinář a spisovatel Eino Leino a vydalo nakladatelství Gummerus.[12] Aho zemřela při požáru ve svém domě ve Stockholmu v listopadu 2015.[4]
Peter von Bagh režíroval dokument Lastuja - století umělecké rodiny o rodině Aho. [13]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Claire Aho na finské Wikipedii.
- ↑ Kuolinilmoitus. Helsingin Sanomat 13.12.2015, s. C 29.
- ↑ http://www.hs.fi/kulttuuri/a1448854107383
- ↑ a b Valokuvataiteilija Claire Aholle taiteilijasuku oli ihana perintö. yle.fi [online]. [cit. 2023-03-19]. Dostupné online. (finsky)
- ↑ a b Valokuvauksen suomalainen uranuurtaja Claire Aho on kuollut. Yle Uutiset [online]. 2015-11-30 [cit. 2023-03-19]. Dostupné online. (finsky)
- ↑ http://www.ahosoldan.com/images/Aho___Soldan_1_.pdf
- ↑ a b Etusivu. Ilta-Sanomat [online]. [cit. 2023-03-19]. Dostupné online. (finsky)
- ↑ a b http://www.hs.fi/kulttuuri/a1444968367107
- ↑ Claire Ahon CV.
- ↑ Heinänen, Kaisa: Helsingin henki hurmasi jo vuonna 1968. Helsingin Sanomat 4.6.2010, s. C 4.
- ↑ Archivovaná kopie. thephotographersgallery.org.uk [online]. [cit. 2023-03-19]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-09-18.
- ↑ Etusivu. Ilta-Sanomat [online]. [cit. 2023-03-19]. Dostupné online. (finsky)
- ↑ Aho & Soldan: Helsinki 1950-luvun väreissä. www.gummerus.fi [online]. [cit. 2023-03-19]. Dostupné online. (finsky)
- ↑ Esite: Lastuja, taiteilijasuvun vuosisata. Aho & Soldan -sivusto. Viitattu 19.10.2015.
Literatura
- [s.l.]: [s.n.] ISBN 978-951-0-36276-1.
- [s.l.]: [s.n.] ISBN 978-951-20-9527-8.
- [s.l.]: [s.n.] ISBN 978-951-0-36281-5.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Claire Aho na Wikimedia Commons
- Archiv Yle Living: Pro fotografku Claire Aho byla umělecká rodina úžasným dědictvím.
- Nekrolog Claire Aho v Helsingin Sanomat. Archivováno 24. 10. 2016 na Wayback Machine.