Březenec
Březenec | |
---|---|
![]() Rybník na návsi | |
Lokalita | |
Charakter | část města |
Obec | Jirkov |
Okres | Chomutov |
Kraj | Ústecký kraj |
Historická země | Čechy |
Stát | Česko![]() |
Zeměpisné souřadnice | 50°29′42″ s. š., 13°24′57″ v. d. |
Základní informace | |
Počet obyvatel | 604 (2011)[1] a 710 (2021) |
Katastrální území | Březenec (3,94 km²) |
Nadmořská výška | 400 m n. m. |
PSČ | 431 11 |
Počet domů | 190 (2011)[1] |
![]() ![]() Březenec | |
Další údaje | |
Kód části obce | 60801 |
Kód k. ú. | 660809 |
Geodata (OSM) | OSM, WMF |
![]() | |
![]() Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Březenec (německy Pirken) je část města Jirkov v okrese Chomutov. Nachází se na západě Jirkova.
Název
Vesnice se původně jmenovala Březná, ale pro odlišení od okolních vesnic s podobným jménem byl její název změněn na Břězencě (malá Březná). Změnou koncovky došlo později také ke změně na mužský rod. V historických listinách se jméno objevuje například ve tvarech: Brziezna (1352), Pirkaw (1369), in Birka (1379), Pyrkau (1399), Pirkau (1405), in Brzezency (1417), in Brzycznecz (1424) nebo Brzezowa (1571).[2]
Historie
První písemná zmínka o Březenci pochází z roku 1352 a týká se zdejšího kostela svatého Linharta. Vesnice mohla už ve třináctém století patřit k majetku chomutovské komendy, ale neznámým způsobem ji získali páni z Alamsdorfu, kteří si nedaleko odtud založili hrad Najštejn. Alamsdorfové vedli s řádem německých rytířů četné spory, ale nakonec jim Fricolt a Niggel z Alamsdorfu roku 1368 prodali všechen majetek, pravděpodobně i s Březencem, za 420 kop grošů. Definitivně byl obchod uzavřen až v roce 1381.[3]
Vztahy mezi německými rytíři a králem Václevem IV. byly napjaté, a panovník jim roku 1411 zabavil majetek.[4] Později se Březenec stal součástí panství Červeného hrádku, u kterého byl uveden poprvé v roce 1449. Ve čtyřicátých letech šestnáctého století se obyvatelé zabývali tkaním látek, a dva zdejší obyvatelé byli členy chomutovského cechu pláteníků.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/16/B%C5%99ezenec_2015-07-04_Silnice_od_%C5%A0erchova.jpg/220px-B%C5%99ezenec_2015-07-04_Silnice_od_%C5%A0erchova.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/B%C5%99ezenec_2015-07-04_St%C5%99ed.jpg/220px-B%C5%99ezenec_2015-07-04_St%C5%99ed.jpg)
V roce 1560 v Březenci žilo 23 poddaných a stával zde mlýn.[5] Poddaní platili dávky ve výši čtyř kop a 56 grošů na svátek svatého Jiří a jednu a půl kopy grošů na svátek svatého Jakuba. O Vánocích navíc platili šest grošů a čtyři feniky a odevzdávali tři strychy žita a dva strychy ovsa. O tři roky později se počet poddaných zvýšil na třicet. Dávky a jejich rozdělení se změnili, a majitelé domů museli ročně odpracovat jeden den plavením dřeva po Bílině, jeden den se podílet na opravě cest a mostů a jeden den ročně kosit trávu na panských loukách. Březenecký rychtář směl odebírat a prodávat jen vrchnostenské pivo.[6]
Po třicetileté válce ve vsi podle berní ruly žilo šestnáct sedláků, devět chalupníků a několik poddaných bez pozemků. Patřilo jim celkem 39 potahů, 57 krav, 79 jalovic, 59 ovcí, sedm prasat a 58 koz. Jeden ze sedláků provozoval hospodu a kromě chovu dobytka byly významným zdroji obživy prodej dřeva v okolních městech a práce na měšťanských polích.[6] Ve druhé polovině sedmnáctého století Březenec patřil k ahníkovskému panství pánů z Martinic.[7]
Ve druhé polovině šestnáctého století Kryštof z Karlovic založil první jirkovskou papírnu, která podle mapy z roku 1720 stávala v Březenci.[8] Papírna měnila majitele, a přes požár v roce 1917 fungovala až do roku 1947, kdy byla zrušena a její moderní vybavení přestěhováno do Chomutova. Koncem dvacátého století budovu bývalé papírny využívala společnost Kovovýroba.[9]
Během napoleonských válek v letech 1812–1814 okolím procházela vojska nebo transporty raněných vojáků a zajatců. Vojáci bývali často ubytováni ve velkém počtu přímo ve vsi, což kladlo vysoké nároky na produktivitu zdejšího hospodářství. Situaci navíc zhoršovaly nájezdy ruských kozáků, kteří tábořili u Vinařic a také zde hledali potraviny. Vojáci do vsi zavlekli nakažlivé nemoci, kterým roku 1813 podlehlo 26 vesničanů. Nepříznivá situace přetrvala i po válce, protože vojáci spotřebovali i semena určená k zasetí. Úrodu v roce 1816 zničil přívalový déšť.[10] Podle díla Johanna Gottfrieda Sommera z roku 1846 v Březenci žilo 296 lidí ve 48 domech, bývala zde škola, mlýn a hospoda.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/B%C5%99ezenec_2015-07-04_B%C3%BDval%C3%A1_%C5%A1kola.jpg/220px-B%C5%99ezenec_2015-07-04_B%C3%BDval%C3%A1_%C5%A1kola.jpg)
V devatenáctém století v hospodářství převažovalo zemědělství, ale stávaly zde drobné průmyslové podniky. Na polích se pěstovalo žito, ječmen, brambory a koncem století pšenice.[10] Rozšířené bývalo včelařství i ovocnářství a kromě běžných druhů se pěstovaly morušovníky, vinná réva nebo kaštanovníky.[11]
Kromě papírny u Březence stály v údolí Bíliny hamry, které zpracovávaly rudu z drobných dolů v okolí, jejíž zásoby však nepostačovaly k jejich plnému zásobení, a proto byly závislé na nakupování surovin odjinud. Později se vyvinuly ve dva malé strojírenské podniky založené v roce 1859 nebo o rok později. Dohromady se v nich ročně vyrábělo asi padesát tun zboží. Později byl jeden vybaven válcovací stolicí a druhý byl v roce 1905 přestavěn na závod na výrobu brusných kamenů.[12] K dalším drobným podnikům patřil mlýn, pískovna, cihelna, kamenolom a pila.[11] Pískovna a lom se nacházely mezi Březencem a Otvicemi na území,[13] které bylo v roce 1977 připojeno k Chomutovu a byla na něm postavena sídliště Kamenná a Zahradní. Před nimi v těchto místech stávaly osady nouzových domků zvané Cihelna, Keprtovo Pole a Kamenný Lom.[14] Z pískovny pochází archeologické nálezy křemencových nástrojů ze starého paleolitu, jejichž stáří se odhaduje na 250 000let.[15]
Po vzniku Československa se Březenec na krátko stal součástí provincie Deutschböhmen. Za první republiky ve vsi v letech 1920–1926 fungovala Severočeská továrna na výrobu kabelů.[14] Během druhé světové války býval v hostinci čp. 77 zajatecký tábor pro sto zajatců z Francie, kteří v pozdějších letech války pracovali u Deutsche Reichsbahn. Koncem války byl Březenec 16. prosince 1944 bombardován, přičemž bylo poškozeno pět domů.
Přírodní poměry
Březenec stojí ve stejnojmenném katastrálním území s rozlohou 3,94 km²,[16] asi dva kilometry západně od jirkovského centra v nadmořské výšce okolo 400 metrů.[15] Oblast se nachází na úpatí Krušných hor, konkrétně v jejich okrsku Bolebořská vrchovina.[17] Geologické podloží tvoří prekambrické dvojslídné a biotitické ruly. Z půdních typů se vyvinuly především kambizemě. Vesnicí protéká Březenecký potok a vlévá se do vyrovnávací nádrže Březenec, která je součástí Podkrušnohorského přivaděče.[18]
V Quittově klasifikace podnebí se Březenec nachází v mírně teplé oblasti MT11,[17] pro kterou jsou typické průměrné teploty −2 až −3 °C v lednu a 16–17 °C v červenci. Roční úhrn srážek dosahuje 600–750 milimetrů, počet letních dnů je 40–50, počet mrazových dnů se pohybuje mezi 110 a 130 a sněhová pokrývka zde leží průměrně 50–60 dnů v roce.[19] Severnější a výše položená část katastrálního území patří do oblasti MT4,[17] kde se průměrné lednové teploty pohybují od −2 do −3 °C a mezi 16–17 °C v červenci. Roční úhrn srážek dosahuje 500–750 milimetrů, sníh zde leží 60–80 dní v roce. Mrazových dnů bývá 110–130, zatímco letních dnů jen 20–30.[19]
Obyvatelstvo
Při sčítání lidu v roce 1921 zde žilo 712 obyvatel (z toho 340 mužů), z nichž bylo sedm Čechoslováků, 692 Němců a třináct cizinců. Kromě tří lidí bez vyznání a deseti evangelíků byli členy římskokatolické církve.[20] Podle sčítání lidu z roku 1930 měla vesnice 799 obyvatel: osm Čechoslováků, 781 Němců a deset cizinců. Většinou byli římskými katolíky, ale žilo zde také jedenáct evangelíků, dva příslušníci ostatních církví a dvacet lidí bez vyznání.[21]
1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011 | 2021 | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Obyvatelé | 326 | 370 | 399 | 437 | 757 | 712 | 799 | 724 | 762 | 301 | 212 | 163 | 464 | 604 | 668 |
Domy | 50 | 57 | 58 | 61 | 112 | 116 | 130 | 181 | — | 78 | 65 | 75 | 142 | 190 | 243 |
Počet domů z roku 1961 je zahrnut v celkovém počtu domů obce Jirkov. |
Obecní správa a politika
Po zrušení patrimoniální správy se Březenec stal roku 1850 obcí, ale už roku 1868 byl osadou Jirkova. Tou zůstal do začátku dvacátého století, kdy se v roce 1901 opět osamostatnil.[13] K Jirkovu byl jako část obce připojen znovu v roce 1960.[14]
Dne 22. května 1938 se konaly volby do obecních zastupitelstev. Z rozdělených 737 hlasů v Březenci získaly 505 hlasů Sudetoněmecká strana, 122 hlasů Německá sociální demokracie a 110 hlasů KSČ.[25]
Pamětihodnosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/B%C5%99ezenec_2015-07-04_Hr%C3%A1zd%C4%9Bn%C3%BD_d%C5%AFm.jpg/220px-B%C5%99ezenec_2015-07-04_Hr%C3%A1zd%C4%9Bn%C3%BD_d%C5%AFm.jpg)
Dominantou vesnice býval barokní kostel svatého Linharta zbořený roku 1982.[26] Kromě něj tu stojí klasicistní budova bývalé školy z roku 1804. Ve vsi také bývala u silnice do Chomutova barokní socha svaté Barbory ze druhé poloviny osmnáctého století a sloup Nejsvětější Trojice z roku 1733.[27] V parku, který vznikl na místě vysušeného rybníka, stojí pomník obětem za boj pro české osídlence.[15]
Odkazy
Reference
- ↑ a b Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. Český statistický úřad. 21. prosince 2015. Dostupné online.
- ↑ PROFOUS, Antonín. Místní jména v Čechách. Jejich vznik, původní význam a změny. Svazek I. A–H. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1947. 728 s. S. 159.
- ↑ LISSEK, Petr; NOVÝ, Miroslav; SÝKORA, Milan. Záchranný archeologický výzkum v Chomutově na Žižkově náměstí. Most: Ústav archeologické památkové péče severozápadních Čech v Mostě, 2009. 132 s. Dostupné online. S. 17.
- ↑ BINTEROVÁ, Zdena. Jirkov. Chomutov: Okresní muzeum Chomutov, 2000. 97 s. ISBN 80-238-6865-9. Kapitola Březenec, s. 65. Dále jen Binterová (2000).
- ↑ a b Binterová (2000), s. 66.
- ↑ a b Binterová (2000), s. 67.
- ↑ BINTEROVÁ, Zdena. Zaniklé obce Chomutovska. Díl I. V povodí říčky Hutné. Chomutov: Okresní muzeum v Chomutově, 1995. 56 s. Kapitola Ahníkov, s. 13.
- ↑ Binterová (2000), s. 10.
- ↑ a b Binterová (2000), s. 68.
- ↑ a b Binterová (2000), s. 69.
- ↑ a b Binterová (2000), s. 70.
- ↑ BÍLEK, Jaroslav; JANGL, Ladislav; URBAN, Jan. Dějiny hornictví na Chomutovsku. Chomutov: Vlastivědné muzeum v Chomutově, 1976. 192 s. S. 58.
- ↑ a b Binterová (2000), s. 71.
- ↑ a b c Binterová (2000), s. 72.
- ↑ a b c Binterová (2000), s. 64.
- ↑ Územně identifikační registr ČR. Územně identifikační registr ČR [online]. 1999-01-01 [cit. 2009-10-22]. Dostupné v archivu.
- ↑ a b c Přírodní poměry. Geomorfologie, klimatické oblasti [online]. Agentura ochrany přírody a krajiny ČR [cit. 2021-01-09]. Dostupné online.
- ↑ CENIA. Katastrální mapy, geologická a půdní mapa ČR [online]. Praha: Národní geoportál INSPIRE [cit. 2021-01-09]. Dostupné online.
- ↑ a b VONDRÁKOVÁ, Alena; VÁVRA, Aleš; VOŽENÍLEK, Vít. Climatic regions of the Czech Republic. Quitt's classification during years 1961–2000. S. 427. Journal of Maps [PDF online]. Katedra geoinformatiky Přírodovědecké fakulty Univerzity Palackého, 2013-05-13 [cit. 2020-07-22]. Čís. 3, s. 427. Dostupné online. DOI 10.1080/17445647.2013.800827. (anglicky)
- ↑ Statistický lexikon obcí v Republice Československé. 2. vyd. Svazek I. Čechy. Praha: Státní úřad statistický, 1924. 596 s. S. 210.
- ↑ Statistický lexikon obcí v Republice Československé. Svazek I. Země česká. Praha: Státní úřad statistický, 1934. 614 s. S. 100.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2005. Díl 1. Praha: Český statistický úřad, 2006. 760 s. Dostupné online. ISBN 80-250-1310-3. S. 376, 377. Archivováno 15. 12. 2021 na Wayback Machine.
- ↑ Statistický lexikon obcí České republiky 2013. Praha: Český statistický úřad, 2013. 900 s. Dostupné online. ISBN 978-80-250-2394-5. S. 290. Archivováno 17. 4. 2021 na Wayback Machine.
- ↑ Základní údaje podle částí obce vybraného SO ORP – Chomutov [PDF online]. Český statistický úřad [cit. 2023-08-25]. Dostupné online.
- ↑ RŮŽEK, Vlastislav. „Přijde den“ (Es Kommt der Tag…). Památky, příroda, život. 1994, roč. 26, čís. 1, s. 10, 14. ISSN 0231-5076.
- ↑ Kostel sv. Linharta [online]. Poškozené a zničené kostely, kaple a synagogy v České republice [cit. 2016-07-03]. Dostupné online.
- ↑ Umělecké památky Čech. Příprava vydání Emanuel Poche. Svazek I. A/J. Praha: Academia, 1977. 644 s. Heslo Březenec, s. 134.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Březenec na Wikimedia Commons
- Katastrální mapa katastru Březenec na webu ČÚZK
Části města Jirkov | |
---|---|
Části obce |
|