Čchiou Jing
Čchiou Jing | |
---|---|
Pseudonym | Š’-čou |
Jiná jména | Čchiou Š’-fu |
Narození | asi 1494 Tchaj-cchang, Ťiang-su |
Úmrtí | 1552 Su-čou |
Umělecká činnost | |
Znám jako | malíř |
Škola | škola Wu |
Ovlivněn | Čou Čchen, Tchang Jin |
| |
Národnost | chanská |
Země | říše Ming |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Ming-Beamtenpr%C3%BCfungen1.jpg/290px-Ming-Beamtenpr%C3%BCfungen1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Emperor_Minghuang%27s_Journey_to_Sichuan%2C_Freer_Gallery_of_Art.jpg/290px-Emperor_Minghuang%27s_Journey_to_Sichuan%2C_Freer_Gallery_of_Art.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/Qiu_Ying_-_Red_Cliff.jpg/290px-Qiu_Ying_-_Red_Cliff.jpg)
Čchiou Jing (čínsky pchin-jinem Qiú Yīng, znaky 仇英; 1494?–1552) byl čínský malíř mingské doby, patřící k nejvýznamnějším reprezentantům mingského umění, jeden ze čtyř mingských mistrů. Byl proslulý svými zdobnými krajinami a výjevy z palácového života.
Jméno
Čchiou Jing používal zdvořilostní jméno Š’-fu (čínsky pchin-jinem Shífù, znaky zjednodušené 实父, tradiční 實父) a pseudonym Š’-čou (čínsky pchin-jinem Shízhōu, znaky 十洲).[1]
Život a dílo
Narodil se v řemeslnické rodině[pozn. 1] v Tchaj-cchangu (nyní v provincii Ťiang-su) a vyučil se výrobě lakových výrobků. Přesídlil do Su-čou, hospodářského a uměleckého centra tehdejší Číny, aby se mohl stát malířem.[1] Zprvu zdobil dveře a stěny domů, později se stal učedníkem Čou Čchena a Tchang Jina. Stal se profesionálním malířem závislým na podpoře bohatých mecenášů.[2] Známo je kolem 120 jeho obrazů, nejstarší je z roku 1530.[1]
Smíšením návyků z výzdoby lakových výrobků a výuky u sučouských mistrů založené na kopírování starých mistrů (v němž byl tak úspěšný, že jeho práce byly od děl tchangských a sungských mistrů k nerozeznání)[2] si vytvořil originální styl, mezi současníky mimořádně populární a obdivovaný. Zákazníci si cenili zvláště vnější efektnosti jeho obrazů, připomínající nazdobené lakové předměty.[1] Populární byl až tak, že obchodníci jeho jménem podepisovali množství obrazů, často vzdálených jeho stylu.[3]
Ačkoli pro sučouskou školu Wu je typická malba tuší, Čchiou Jing maloval i krajiny v zeleno-modrém stylu a kompozice na pomezí krajinářského žánru šan-šuej a figurální malby (žen-wu), často s tématem přátel (Letní posezení pod banánovníky, 蕉陰結夏).[1]
Vynikl i v žánru „malby krasavic“ (š’-nü), jak v jeho romantické variantě (např. Báseň o opuštěné ženě), tak klasické (Jitro v chanském paláci, 漢宮春曉圖). Vrcholem jeho tvorby v této oblasti je cyklus šedesáti portrétů Nešťastné krásky tisíce podzimů (千秋絕豔圖).[1]
Byl mistrem techniky kung–pi (pracný štětec), precizní malby jemným štětcem. [4]
Jeho všestranný talent mu zajistil místo mezi „Čtyřmi velkými mistry dynastie Ming“ (Čchiou Jing, Šen Čou, Wen Čeng-ming a Tchang Jin). Důraz na dekorativnost a eleganci obrazů i čerpání z odkazu minulých generací byly ve shodě s uměleckými pravidly mingské malířské akademie. Je proto tradičně řazen ke konzervativnímu křídlu jižních škol, případně k jižnímu směru akademické tradice, byť zaujímal relativně samostatné postavení.[1]
Galerie
- Obrazy Čchiou Jinga
- Letní posezení pod banánovníky
- Pavilón v horách nesmrtelných
- Vesnice broskvoní
- Nefritová jeskyně v zemi nesmrtelných
- Samotářský rybář v údolí lotosů
- Báseň o rudém listu
![Jitro v chanském paláci](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/55/Qiu_Ying-Han_Palace_Spring_Daybreak.jpg/4000px-Qiu_Ying-Han_Palace_Spring_Daybreak.jpg)
Odkazy
Poznámky
- ↑ Uváděn je i rolnický původ.[2]
Reference
- ↑ a b c d e f g КРАВЦОВА, М.Е. Цю Ин [online]. Синология.Ру, 2009–2015 [cit. 2015-04-29]. Stať z Духовная культура Китая: энциклопедия: в 5 т. / гл. ред. М.Л. Титаренко; Ин-т Дальнего Востока. — М.: Вост. лит., 2006–. Т. 6 (дополнительный). Искусство / ред. М.Л. Титаренко и др. — 2010. — 1031 с. С. 794-795.. Dostupné online. (rusky)
- ↑ a b c China Online Museum. Qiu Ying [online]. China Online Museum [cit. 2015-04-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MUNSTERBERG, Hugo. The Arts of China. Rutland, Vermont: Charles E. Tuttle, 1989. ISBN 978-1-4629-0295-8. S. 174. (anglicky)
- ↑ HOSACK JAMESOVÁ, Karen. Slavné obrazy. Praha: Euromedia group, 2019. ISBN 978-80-7617-785-7. Kapitola Jitro v chanském paláci, s. 70–73.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Čchiou Jing na Wikimedia Commons
- China Online Museum. Qiu Ying [online]. China Online Museum [cit. 2015-04-29]. Biografie a galerie obrazů Čchiou Jinga. Dostupné online. (anglicky)