Yehiel De-Nur
![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (yi) יחיאל פיינער ![]() 16 maig 1909 ![]() Sosnowiec (Imperi Rus) ![]() |
Mort | 17 juliol 2001 ![]() Tel-Aviv (Israel) ![]() |
Causa de mort | càncer ![]() |
Sepultura | Yarkon Cemetery (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptor ![]() |
Activitat | 1946 ![]() |
Nom de ploma | ק. צטניק קרול צטינסקי ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/YEHIEL_DINUR_KATZETNIK_D409-026.jpg/220px-YEHIEL_DINUR_KATZETNIK_D409-026.jpg)
Yehiel De-Nur (hebreu: יחיאל די-נור; De-Nur significa 'del foc' en arameu; també romanitzat Dinoor, Di-Nur), també conegut pel seu pseudònim Ka-Tsetnik 135633, nascut Yehiel Feiner (16 de maig de 1909 - 17 de juliol de 2001), va ser un escriptor jueu i supervivent de l'Holocaust, els llibres del qual es van inspirar en el seu temps com a presoner al camp de concentració d'Auschwitz. La seva obra, escrita en hebreu, tendeix a "desdibuixar la línia entre la fantasia i els esdeveniments reals" i consisteix en "novel·les-memòries sovint escabroses, obres que commocionen el lector amb escenes grotesques de tortura, sexualitat perversa i canibalisme".[1]
Biografia
Yehiel De-Nur va néixer a Sosnowiec, Polònia. Va ser alumne d'una ieixivà a Lublin i més tard va donar suport al sionisme. L'any 1931, va publicar un llibre de poesia ídix que va intentar destruir després de la guerra.[1]
Durant la Segona Guerra Mundial, De-Nur va passar dos anys com a presoner a Auschwitz. El 1945, va immigrar al Mandat britànic de Palestina, (més tard l'Estat d'Israel). Va escriure diverses obres en hebreu sobre les seves experiències al camp utilitzant el seu número d'identitat a Auschwitz: Ka-Tsetnik 135633 (de vegades "K. Tzetnik").
Ka-Tsetnik (ק. צטניק) és el nom en ídix per a "persona de camp de concentració" (que deriva de "ka tzet", la pronunciació de KZ, l'abreviatura de Konzentrationslager); 135633 era el número del camp de concentració de De-Nur. També va utilitzar el nom Karl Zetinski (Karol Cetinsky, de nou la derivació de "KZ") com a refugiat, d'aquí la confusió sobre el seu nom real quan es van publicar per primera vegada les seves obres.[2]
De-Nur es va casar amb Nina De-Nur, filla del professor Yossef (Gustav) Asherman, un conegut ginecòleg de Tel Aviv. Va servir a l'exèrcit britànic de jove. La Nina el va buscar després de llegir el seu llibre Salamandra i finalment es van casar. Va ser fonamental en la traducció i publicació de molts dels seus llibres. Van tenir dos fills, un fill (Lior) i una filla (Daniella), amb el nom de la seva germana Daniella de "Beit habubot", tots dos encara vius a Israel. Va entrenar amb Virginia Satir als anys setanta. Més tard, Nina va canviar el seu nom a Eli-Yah De-Nur.
El 1976, a causa de malsons i depressió recurrents, De-Nur es va sotmetre a una forma de teràpia psicodèlica promoguda pel psiquiatre holandès Jan Bastiaans expressament per als supervivents dels camps de concentració. El tractament va incloure l'ús de l'al·lucinògen LSD, i les visions experimentades durant aquesta teràpia es van convertir en la base del seu llibre Shivitti.[3] El títol del llibre es deriva del Psalm 16:8 del rei David, "Shiviti YHVH le-negdi tamid (שיויתי ה' לנגדי תמיד)," literalment, "he posat a YHVH sempre davant meu".
Yehiel De-nur va morir a Tel Aviv el 17 de juliol de 2001.
Testimoni al judici d'Eichmann
La seva identitat cívica es va revelar quan va declarar al judici a Adolf Eichmann el 7 de juny de 1961.[4] En la seva declaració inicial, Dinur va presentar una opinió diferent sobre l'Holocaust que altres escriptors coneguts de l'Holocaust (com Elie Wiesel), en presentar l'Holocaust com un esdeveniment únic i fora d'aquest món, dient: "No em veig com un escriptor que escriuiliteratura. Aquesta és una crònica del planeta Auschwitz. Vaig estar-hi durant uns dos anys. El temps allà no és el mateix que aquí, a la Terra. (...) I els habitants d'aquest planeta no tenien nom, no tenien pares ni fills, no portaven [roba] com porten aquí, no hi van néixer i no van donar a llum... No vivien segons les lleis del món aquí i no van morir. El seu nom era el número K. Tzetnik."[5]
Després de dir-ho, De-Nur es va ensorrar i no va donar més testimoni.
En una entrevista a 60 Minutes, emesa el 6 de febrer de 1983, De-Nur va relatar l'incident del seu desmai al judici Eichmann al presentador Mike Wallace.
« | Dinur va ser vençut per l'odi? Per la por? Pels records horribles? No; no era cap d'aquests. Més aviat, com Dinur va explicar a Wallace, de cop es va adonar que Eichmann no era l'oficial de l'exèrcit semblant a un déu que havia enviat a tants a la mort. Aquest Eichmann era un home normal. "Tenia por de mi mateix", va dir Dinur. "... Vaig veure que sóc capaç de fer això. Sóc... exactament com ell."[6] | » |
Al llibre Eichmann in Jerusalem: A Report on the Banality of Evil l'autor implica que el seu desmai podria haver estat degut a la resposta del fiscal Gideon Hausner i del jutge president Moshe Landau, que creien que va desvirtuar el cas en qüestió. amb l'espectacular declaració testimonial seva.
Carreria literària
De-Nur va escriure el seu primer llibre sobre l'experiència d'Auschwitz, Salamandra, durant dues setmanes i mitja, mentre estava a un hospital de l'exèrcit britànic a Itàlia el 1945. El manuscrit original estava en ídix, però es va publicar el 1946 i fou editat en hebreu.[1]
Beit ha-bubot
Entre les seves obres més famoses hi havia Beit ha-bubot de 1955, comercialitzada en anglès com The House of Dolls,[7] que descrivia la "Joy Division", un sistema nazi que mantenia les dones jueves com a esclaves sexuals als camps de concentració. Suggereix que la protagonista del llibre era la seva germana petita, que no va sobreviure a l'Holocaust.
Tot i que els llibres de De-Nur encara formen part del currículum de l'escola secundària, Na'ama Shik, investigadora de Yad Vashem, l'Autoritat per a la memòria dels màrtirs i herois de l'Holocaust a Israel, ha afirmat que Beit ha-bubot és ficció pornogràfica,[8] sobretot perquè les relacions sexuals amb jueus estaven estrictament prohibides a tots els ciutadans aris de l'Alemanya nazi.
A més, el professor Yechiel Szeintuch ha suggerit que De-Nur no tenia cap germana.[9]
El grup de rock britànic Joy Division va derivar el seu nom d'aquest llibre, que va ser citat a la seva cançó "No Love Lost".
De vegades s'assenyala que la seva publicació és la inspiració darrere del gènere de nazisplotation de llibres de butxaca barats serialitzats, conegut a Israel com a ficció Stalag.
Al llibre de De-Nur Piepel (1961) sobre l'abús sexual nazi de nens petits, suggereix que el tema d'aquest llibre era el seu germà petit, que també va morir en un camp de concentració.[10]
Obres publicades
- Salamandra, 1946; com Sunrise over Hell, traduït per Nina Dinur, 1977
- Beit ha-bubot, 1953; com House of Dolls, traduït per Moshe M. Kohn, 1955
- Hashaon asher meal harosh (The Clock Overhead), 1960
- Karu lo pipl (They called Him Piepel), 1961; com Piepel, traduït per Moshe M. Kohn, 1961; com Atrocity, 1963; com Moni: A Novel of Auschwitz, 1963
- Kokhav haefer (Star of Ashes), 1966; com Star Eternal, traduït per Nina Dinur, 1972
- Kahol miefer (Phoenix From Ashes), 1966; com Phoenix Over The Galilee, traduït per Nina Dinur, 1969; com House of Love, 1971
- Nidon lahayim (Judgement of Life), 1974
- Haimut (The Confrontation), 1975
- Ahavah balehavot, 1976; com Love in the Flames, traduït per Nina Dinur, 1971
- Hadimah (The Tear), 1978
- Daniella, 1980
- Nakam (Revenge), 1981
- Hibutei ahavah (Struggling with Love), 1984
- Shivitti: A Vision, traduït per Eliyah Nike Dinur and Lisa Herman, 1989
- Kaddish, (Contains Star Eternal plus essays written in English or Yiddish), 1998
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), House of Dolls (London: Grafton Books, 1985)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), House of Love (London: W.H. Allen, 1971)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), Moni: A Novel of Auschwitz (New Jersey: Citadel Press, 1963)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), Phoenix Over The Galilee (Nova York: Harper & Row, 1969)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), Shivitti: A Vision (California: Gateways, 1998)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), Star Eternal (Nova York: Arbor House, 1971)
- Ka-Tzetnik 135633 (Yehiel De-Nur), Sunrise Over Hell (London: W.H. Allen, 1977)
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 David Mikics «Holocaust Pulp Fiction». Tablet Magazine, 19-04-2012.
- ↑ archived, Tom Segev, Haaretz, 27 July 2001
- ↑ Maps.org
- ↑ The Trial of Adolf Eichmann, Session 68 (Part 1 of 9) Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine., Nizkor Project, 7 June 1961
- ↑ Translated to English by Tomer Golan, link to the trial testimony on YouTube
- ↑ Getz, Gene. The Measure of a Man: Twenty Attributes of a Godly Man. Gospel Light Publications, 2004, p. 141. ISBN 0830734953.
- ↑ House of Dolls (Beit ha-bubot), novelguide.com, 2002
- ↑ Israel’s Unexpected Spinoff From a Holocaust Trial, Isabel Kershner, New York Times, 6 September 2007
- ↑ Yechiel Szeintuc (2009), Salamandra: myth and history in Katzetnik's writings, Carmel Jerusalem.
- ↑ sandrawilliams.org, Sandra S. Williams, Ka-tzetnik's use of paradox, 1993.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Project Nizkor: The Trial of Adolf Eichmann, Session 68, evidence of Yehiel Dinur Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.
- Article a Haaretz
- Isaac Hershkowitz, Asmodeus and Nucleus on Planet Auschwitz: Katzetnik’s Theological and Demonological Kabbalah, a paper presented at the International Workshop: Ka-Tzetnik: The Impact of the First Holocaust Novelist in Israel and Beyond, Universitat de Calgary, 10–12 March 2013.