Tintín i els «Pícaros»
Tintin et les Picaros | |
---|---|
![]() ![]() | |
Tipus | àlbum de còmics ![]() |
Fitxa | |
Autor | Hergé |
Llengua | francès |
Publicació | Bèlgica, 1976, 1976 |
Editorial | Casterman ![]() |
Edició en català | |
Traductor | Joaquim Ventalló |
Dades i xifres | |
Gènere | Còmic d'aventures |
Personatges | Bianca Castafiore Tintín Milú capità Haddock Serafí Llantió Silvestre Tornassol General Alcazar Dupond i Dupont general Tapioca Ridgewell Dupont Dupond Coronel Álvarez Marco Rizotto Christopher Willoughby-Drupe ![]() |
Descriu l'univers de ficció | univers de Les aventures de Tintin ![]() |
Sèrie | |
Les aventures de Tintín | |
← Vol 714 a Sidney (1968) Tintín i l'Art-Alfa (1986) → | |
Altres | |
ISBN | 978-84-261-0151-8 |
Lloc web | fr.tintin.com… ![]() |
Tintín i els «Pícaros» és el vint-i-tresè àlbum de Les aventures de Tintín, la sèrie de còmics del dibuixant belga Hergé. És l'últim episodi de la sèrie publicat en vida de l'autor. Va aparèixer a les pàgines de la revista Tintín entre el setembre del 1975 i l'abril del 1976, i Casterman en va publicar l'àlbum el 1976. La història segueix el jove reporter Tintín, el seu gos Milú, el capità Haddock i el professor Tornassol al país fictici de San Teodoro per a rescatar la cantant Bianca Castafiore, empresonada pel general Tapioca. En aquest país sud-americà prenen part en una revolució liderada pel general Alcázar, amic de Tintín.[1]
Referències
- ↑ Museu d'Història de Catalunya (2013). «Aquell jove reporter belga que tenia un fox-terrier blanc…», pàg. 13.