Morimotoïta
![]() | |
---|---|
Fórmula química | Ca₃(TiFe2+)(SiO₄)₃ |
Epònim | Nobuo Morimoto (en) ![]() ![]() |
Localitat tipus | Mina Fuka, Fuka, Bicchu-cho (Bitchu-cho), Takahashi City, Prefectura d'Okayama, Regió de Chugoku, Honshū, Japó |
Classificació | |
Categoria | silicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.AD.25 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.AD.25 ![]() |
Dana | 51.4.3c.3 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | isomètric |
Estructura cristal·lina | a = 12,162Å; |
Grup espacial | grup d'espai Ia-3d ![]() |
Color | negre |
Exfoliació | no observada |
Fractura | irregular, desigual, subconcoidal |
Duresa | 7,5 |
Lluïssor | adamantina |
Color de la ratlla | gris |
Densitat | 3,8 g/cm³ (mesurada); 3,75 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | isotròpica |
Impureses comunes | Zr, Al, Mn, Mg |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1992-017 |
Any d'aprovació | 1992 |
Símbol | Mmt ![]() |
Referències | [1][2] |
La morimotoïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup estructural del granat. Rep el seu nom de Nobuo Morimoto (1925-2010), mineralogista i professor de les Universitats d'Osaka i Kyoto.
Característiques
La morimotoïta és un silicat de fórmula química Ca₃(TiFe2+)(SiO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1992, i publicada per primera vegada el 1995. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la morimotoïta pertany a «9.AD - Nesosilicats sense anions addicionals; cations en [6] i/o major coordinació» juntament amb els següents minerals: larnita, calcio-olivina, merwinita, bredigita, andradita, almandina, calderita, goldmanita, grossulària, henritermierita, hibschita, hidroandradita, katoïta, kimzeyita, knorringita, majorita, vogesita, schorlomita, spessartina, uvarovita, wadalita, holtstamita, kerimasita, toturita, momoiïta, eltyubyuïta, coffinita, hafnó, torita, thorogummita, zircó, stetindita, huttonita, tombarthita-(Y), eulitina i reidita.
Formació i jaciments
Va ser descoberta a la mina Fuka, a la ciutat de Takahashi, dins la prefectura d'Okayama, a la Regió de Chugoku (Honshū, Japó). També ha estat descrita al complex alcalí del riu Ice, a la Colúmbia Britànica (Canadà); al riu Morotu, a l'óblast de Sakhalín (Rússia); al mont Rasvumtxorr, al massís de Khibini, a l'óblast de Múrmansk (Rússia); i al comtat de San Benito, a Califòrnia (Estats Units).