Joseph Bologne de Saint-George
![]() ![]() | |
Nom original | (fr) Joseph Bologne de Saint-Georges ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 25 desembre 1745 ![]() Baillif (Regne de França) ![]() |
Mort | 10 juny 1799 ![]() París ![]() |
Causa de mort | gangrena ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Música clàssica, òpera, concert, música de cambra, música simfònica i direcció d'orquestra ![]() |
Ocupació | compositor, concertino, militar, tirador, director d'orquestra, violinista ![]() |
Activitat | 1770 ![]() |
Ocupador | Concert des Amateurs (en) ![]() ![]() |
Moviment | Abolicionisme, republicanisme i francmaçoneria ![]() |
Professors | Antonio Lolli, Pierre Gaviniés, Nicolas Texier de la Boëssière, François-Joseph Gossec i Jean-Marie Leclair ![]() |
Carrera militar | |
Branca militar | Army of the North (en) ![]() ![]() |
Rang militar | coronel (1792–) ![]() |
Conflicte | Revolució Francesa ![]() |
Instrument | Violí ![]() |
Esport | esgrima ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Família | |
Pare | Georges de Bologne Saint-Georges ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Joseph Bo(u)logne de Saint-George, més conegut com a Cavaller de Saint-George, (Illa de Guadalupe, França, 25 de desembre de 1745 - París, 10 de juny de 1799) fou un militar i compositor francès, fill de M. de Boulogne, conseller del rei al Parlament de Metz, i d'una esclava negra.
Va rebre una brillant educació, mercès a la qual se li obriren les portes de la més distingida societat. Abraçà el partit del duc d'Orleans, del qual fou secretari; després acceptà les idees revolucionàries, i el 1792 organitzà un regiment de caçadors a cavall, en el qual hi havia un gran nombre d'homes de color, i una vegada incorporat a l'exèrcit de Dumouriez, s'oposà a la invasió dels prussians. Fou un dels primers a denunciar la traïció d'aquell general.
Saint-George gaudí de molta fama com a músic i com a home elegant. Als disset anys ja vencia la majoria dels mestres d'esgrima de París. El seu talent com a violinista l'igualà als millors artistes del seu temps. Tingué com a professor de violí Leclair i Gossec li ensenyà la composició; amb aquest fundà el famós concert d'aficionats, en el qual Saint-Georges figurava com a primer violí.
El 1777 va ser candidat al càrrec de director de l'Acadèmia de Música, però no assolí el nomenament perquè els artistes es negaren a acceptar la direcció d'una persona de color. Fou un dels personatges més en voga de l'últim terç del segle xviii. Malgrat haver abraçat amb entusiasme les idees revolucionàries, fou detingut a París com a sospitós, però va ser posat en llibertat després del 9 de Termidor, i morí cinc anys després, pobre i oblidat de tothom. Havia donat al teatre diverses òperes còmiques, entre elles:
- Ernestine (1777);
- La chasse (1778);
- La fillegarçon (1787);
- Le marchand de marrons (1788), etc., totes elles estrenades a París. També va compondre altres obres.
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52, pàg. 1471 (ISBN 84 239-4552-9)