Josep Sucarrats i Miró
![]() | Aquest article podria incomplir els criteris generals d'admissibilitat. Milloreu-lo amb referències que demostrin que es tracta d'un tema admissible o bé podria entrar en un procés d'esborrament o fusió. (2023) |
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 28 febrer 1975 ![]() |
Formació | Universitat Pompeu Fabra ![]() |
Activitat | |
Ocupació | periodista ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Josep_Sucarrats_i_Joaquima_Bou_%282018%29_1.jpg/220px-Josep_Sucarrats_i_Joaquima_Bou_%282018%29_1.jpg)
Josep Sucarrats i Miró (Abrera, 28 de febrer de 1975) és un periodista català especialitzat en gastronomia.
Biografia
Josep Sucarrats nasqué a Abrera en una família pagesa molt arrelada al poble, Cal Garrigosa. És el segon de tres germans. Els estudis primaris els feu a l'Escola Cooperativa El Puig, i els secundaris a l'IES El Cairat, d'Esparreguera. El 1997 es llicencià en comunicació audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra (UPF) de Barcelona.[1]
Des del 2006 al 2021, dirigeix la revista gastronòmica Cuina, que és líder en el seu sector a Catalunya, i també col·labora o ha col·laborat en diversos altres mitjans, com les revistes Sàpiens, Descobrir Catalunya i Time Out Barcelona, el diari Ara, el Regió 7, Catalunya Ràdio, COM Ràdio, TV3, BTV, el blog gastronomistas.com Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine., les publicacions d'Unió de Pagesos, etc.[1] Ha estat professor a la Universitat de Vic.
Ha escrit en col·laboració un parell de guies de viatges dedicades a les repúbliques bàltiques (2005) i a Budapest (2008), el llibre Oli. Un luxe del rebost d'Olesa de Montserrat (2009), del que en fou coordinador, i sobretot els llibres Històries de la Barcelona gormanda (2014, amb Sergi Martín)[2] i Teoria i pràctica del vermut (2015, amb Miquel Àngel Vaquer i Sergi Martín), amb el que ha contribuït a la recuperació del vermut com la beguda dels aperitius a Catalunya que ha estat sempre.[3]
Des del 2005[4] i fins al 2016,[5] Josep Sucarrats també ha estat secretari de la 1001 associació catalana de tintinaires (abans anomenada TintinCat).[1]
El 2020 publicà Mercats, un món per descobrir, un llibre infantil per explicar com són els mercats d'arreu del món, il·lustrat per Miranda Sofroniou,[6] i que la Biblioteca Pública de Nova York ha inclòs a la llista dels millors llibres infantils en castellà de 2020.[7]
A finals del 2020 creà la revista Arrels. El món que torna, pensada per recuperar i fomentar els productes, els oficis, les formes de vida tradicionals, i que dirigeix.[8]
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 «Josep Sucarrats». La guia del Montserratí, núm. 10, abril 2015. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015. [Consulta: 9 desembre 2015].
- ↑ «Històries de la Barcelona gormanda». ara.cat, 22-03-2015. [Consulta: 8 desembre 2015].
- ↑ «Teoria i pràctica del Vermut». Ara llibres, 30-03-2015. Arxivat de l'original el 10 de desembre 2015. [Consulta: 8 desembre 2015].
- ↑ «1001 associació catalana de tintinaires». 1001 associació catalana de tintinaires, 2005. [Consulta: 14 desembre 2015].
- ↑ «1001 associació catalana de tintinaires». 1001 associació catalana de tintinaires, 2016. [Consulta: 1r gener 2016].
- ↑ «Mercats, un món per descobrir». Editorial Flamboyant, setembre 2020. [Consulta: 29 novembre 2020].
- ↑ «Los mejores libros del 2020 para edades 0–12». New York Public Library, 24-11-2020. [Consulta: 30 novembre 2020].
- ↑ «Arrels. El món que torna». Món Arrels, 30-05-2021. [Consulta: 30 maig 2021].